Дата документу 10.02.2021 Справа № 328/1928/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/1928/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/320/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула 10 лютого 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 1 жовтня 2020 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини :

21.07.2018 близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_9 , проїжджаючи на своєму автомобілі вздовж берегової лінії ставка в с.Курошани Токмацького району Запорізької області, який він використовує на підставі договору суборенди №565 від 22.02.2012, побачив на березі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким у нього раніше виникали конфлікти з приводу вилову риби. Підійшовши до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 виявив рибу в мішку останнього та почав з ним конфлікт, в ході якого у ОСОБА_9 раптово виник умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
В цей час ОСОБА_9 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо допускаючи та передбачаючи реальну можливість суспільно-небезпечних наслідків, умисно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в обличчя після чого ОСОБА_7 впав на землю, на правий бік. Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 умисно наніс не менше 4 окремих ударів правою ногою в ліву ділянку тулубу ОСОБА_7 , тобто в місце розташування життєво важливих внутрішніх органів.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження: екстирпація 1-2 зубів на нижній щелепі; рана на верхній губі; садно на верхній кінцівці; переломи 8-10 ребер зліва які ускладнились гемо-пневмотораксом.
Згідно з «Правилами судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень від 17.01.1995 року» виявлені у ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесні ушкодження, а саме:
- переломи 8-10 ребер зліва, які ускладнились гемо-пневмотораксом, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя, так як гемоторакс є ускладненням, яке свідчить про ушкодження легенів (поранення внутрішнього органу) та без медичного втручання здатне викликати смерть;
- екстирпація 1-2 зубів на нижній щелепі, рана на верхній губі - легкі тілесне ушкодження, з короткотривалим розладом здоров`я, як такі, що для свого загоєння потребують більше ніж 6 діб;
- садно на верхній кінцівці - легке тілесне ушкодження.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 1 жовтня 2020 року:
ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не обирвся.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 10 294, 14 грн. та моральну шкоду в розмірі 60 000 грн., всього 70 294,14 (сімдесят тисяч двісті дев`яносто чотири гривні, 14 копійок) гривень.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник, не погоджуючись з оскаржуваним вироком, вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_9 виправдати у зв`язку з не доведенням його вини.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив вирок, який суперечить дійсним обставинам справи.

Вважає, що є неспростовна версія сторони захисту щодо можливості отримання потерпілим тілесних ушкоджень при падінні під час руху зі скутера з огляду на наступне:

допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на питання сторони захисту відповіли, що на одязі потерпілого малися сліди пилюки, одяг не мав слідів трави, хоча як зазначав потерпілий саме у траву він впав після удару ОСОБА_13 ;

протоколом огляду місця події не встановлено будь-яких слідів боротьби чи інших слідів події;

технічний засіб скутер, на якому рухався потерпілий ОСОБА_7 взагалі не оглядався органами досудового розслідування та під час проведення судово-медичних експертиз органами досудового розслідування не ставились експерту питання про можливість отримання тілесних ушкоджень під час падіння із скутера;

сумнівність показань свідка ОСОБА_14 , оскільки при допиті свідок відповідав на навідні питання сторони обвинувачення, а також через неприязні відносини з обвинуваченим ОСОБА_9 .

Крім того, сторона захисту вважає необґрунтованим посиланням суду як на доказ вини обвинуваченого протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 , оскільки слідчий не проводив будь яких замірів, оглядів, разом із свідком та понятими не перевіряли видимість з місця знаходження свідка на час події, а всі висновки слідчого базуються лише на припущеннях. Крім того, подія на яку посилається потерпілий та свідок відбулася у липні, та зазначені особи зазначили під час допиту, що трава уздовж берега була висока. Проте слідчий експеримент був проведений у травні, що не відповідає обстановці події.

Також захисник вказує на безпідставне врахування судом висновків експерта №№ 88, 19, 29 через наявність у них суперечностей та не відкриття стороні захисту в порядку ст. 209 КПК України медичної документації потерпілого.

Крім цього зазначає про порушення судом вимог ст. 337 КПК України, оскільки судом встановлено тілесні ушкодження у потерпілого на нижній щелепі, а за пред`явленим обвинуваченням на верхній щелепі.

Позиції учасників судового провадження

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, з викладених в ній підстав просив задовольнити свою апеляційну скаргу.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника, вказавши про те, що у нього з усіма жителями села конфлікти з приводу рибної ловлі у орендованому ним ставку.
Потерпілий у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, наполягаючи на тому, що злочин по відношенню до нього скоїв саме обвинувачений, підстав обмовляти обвинуваченого не має.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги захисника, зазначивши про те, що версія сторони захисту була предметом перевірки в суді першої інстанції, а доводи сторони захисту щодо не надання та не дослідження медичної документації потерпілого з урахуванням правового висновку ОП ККС ВС, викладений у постанові ЄУ № 754/14281/17, вважає необґрунтованими. Просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Судова колегія, перевіряючи доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини останнього у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, аргументувавши прийняття до уваги докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 не визнав провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, пояснивши, що дійсно протягом дня 21.07.2018 був біля ставка і неодноразово проїжджав повз на автомобілі. Однак ОСОБА_7 не бачив, з ним не спілкувався і тілесних ушкоджень потерпілому не причиняв. Потерпілого ОСОБА_7 побачив лише ввечері, коли до нього приїхали працівники поліції і повідомили про заяву ОСОБА_7 проти нього.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений підтвердив позицію щодо висунутого обвинувачення.

Таким чином, позиція обвинуваченого полягала у тому, що він не причетний до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Позиція ОСОБА_9 та доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту з приводу отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок падіння зі скутера спростовуються безпосередньо дослідженими судом першої інстанції та проаналізованими доказами.

Питання щодо можливості отримання потерпілим тяжкого ступеню тілесних ушкоджень за умовами падіння ОСОБА_7 під час руху зі скутера було предметом перевірки в суді першої інстанції.

Місцевий суд обґрунтовано зауважив на не підтвердженні жодними доказами отримання потерпілим ОСОБА_7 заявлених у обвинуваченні тілесних пошкоджень внаслідок падіння зі скутера.

Суд першої інстанції такий висновок мотивував експертними дослідженнями, поясненнями потерпілого, свідків та експерта, що вказують на відсутність характерних слідів падіння у вигляді пошкодження скутера, пошкодження і забруднення одягу.

При цьому, всупереч доводам захисника при здійсненні кримінального провадження, суд першої інстанції не порушив загальних засад, закріплених у ст. 7 КПК України. З огляду на положення ст.ст. 22, 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності судового розгляду та принципу безсторонності суду, місцевий суд позбавлений права з власної ініціативи відшуковувати докази

На противагу доводів апелянта стосовно не проведення огляду скутера та не проведення додаткової експертизи на підтвердження своєї позиції, судова колегія звертає увагу на відсутність в матеріалах кримінального провадження жодного подібного клопотання сторони захисту, заявленого у письмовому вигляді.

Дослідивши журнали та прослухавши фіксацію судових засідань також не встановлено, що сторона захисту заявляла клопотання про проведення будь-яких оглядів та експертиз в усному порядку.

Між тим, заявлена стороною захисту версія щодо отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок падіння зі скутер отримала оцінку в контексті досліджених районним судом доказів.

Таким чином, судова колегія констатує відсутність порушень кримінального процесуального закону та неповноти дослідження доказів.

Натомість, районний суд цілком аргументовано вказував на доведенні іншого розвитку подій, ніж зазначала сторона захисту, щодо отримання потерпілим тілесних ушкоджень, а саме за фактичних обставин, встановлених та відображених судом у вироку внаслідок нанесення обвинуваченим ОСОБА_7 ударів руками і ногами.

Факт побиття потерпілого ОСОБА_7 на ставку в с. Курошани Токмацького району підтверджується, зокрема відомостями з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.07.2018 року (т.1 а.п.123-124).

Протоколом огляду місця події від 21.07.2018 року зафіксовано місце події, де внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, яким є ділянка місцевості поруч зі ставком в с. Курошани Токмацького району (т.1 а.п.125).

Потерпілий ОСОБА_7 вказав на факт побиття його обвинуваченим ОСОБА_9 через риболовлю на ставку, який орендує обвинувачений, детально описавши механізм нанесення йому ударів кулаком та ногами. Також потерпілий категорично заперечив падіння зі скутера.

Аналогічну позицію висловив потерпілий при апеляційному розгляді, окремо зауваживши на мотивах його побиття обвинуваченим, що пов`язано із конфліктами та невдоволенням останнього рибною ловлею на місцевому ставку.

На наявність конфліктів із жителями села з приводу ловлі риби на орендованому ним ставку вказував і сам обвинувачений.

Допитані свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 надавали пояснення з приводу обізнаності про конфлікт ОСОБА_9 з ОСОБА_7 з приводу вилову риби зі ставку, який орендує обвинувачений.

Показання потерпілого узгоджуються з відомостями протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 10.05.2019 та відеозапису до нього, відповідно якого ОСОБА_7 показав та розповів про механізм та локалізацію нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 біля ставка в с.Курошани Токмацького району, що повністю відповідає встановленим судом фактичним обставинам провадження (т.1 а.п.130-132).

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які були понятим під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, у судовому засіданні підтвердили обставини, зазначені потерпілим під час даної процесуальної дії, а саме щодо нанесення обвинуваченим ударів кулаками та ногами потерпілому ОСОБА_7 .

За показаннями очевидця події свідка ОСОБА_14 , останній, перебуваючи на ставку, бачив як ОСОБА_9 спочатку ударив ОСОБА_7 в обличчя, через що останній впав, а потім обвинувачений бив потерпілого ногами по тулубу.
Свідок ОСОБА_14 чітко вказував про події того дня на ставку, обставини побиття ОСОБА_9 потерпілого та підтвердив проведення з ним слідчого експерименту.

Під час проведення слідчого експерименту від 23.05.2019року за участю свідка ОСОБА_14 , останнійнадавав аналогічні показання щодо нанесення ОСОБА_9 ударів рукою в обличчя та ногами по тулубу ОСОБА_7 , показуючи механізм нанесення тілесних ушкоджень (т.1 а.п.136-138).

Показання свідка ОСОБА_14 стосовно механізму спричинення ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень повністю відповідають показам потерпілого та узгоджуються із висновками судово-медичної експертизи щодо виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Допитані свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які були понятими під час проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_14 , підтвердили обставини проведеної даної слідчої дії відносно побиття ОСОБА_7 .

Доводи сторони захисту щодо сумнівності показань свідка ОСОБА_14 через неприязні відносини між свідком та обвинуваченим ОСОБА_9 , як підстави для необґрунтованого визнання його показань в якості доказів провини обвинуваченого на переконання колегії суддів є такими, що не заслуговують на увагу.

Покази свідка ОСОБА_14 не є єдиним доказом у даному провадженні. Місцевий суд оцінив показання свідка ОСОБА_14 , який був безпосереднім очевидцем побиття потерпілого, у сукупності з іншими доказами і, пересвідчившись в їх достовірності, обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку, що відповідає вимогам ст. 94 КПК України.

Стосовно доводів сторони захисту з приводу недопустимості слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 з підстав не проведення замірів, оглядів, судова колегія, звертаючись до змісту протоколу даної слідчої дії, зауважує на безпідставності таких доводів.

Так, протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 містить всі необхідні відомості для висновку про його відповідність положенням ст. 240 КПК України, містить відтворення дій обвинуваченого ОСОБА_9 по механізму нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, чисельність спричинених ударів, їх локалізацію, час, місце та обстановку даних подій, проведення необхідних дослідів з залученням статиста та зазначення певних відстаней, що засвідчує проведення замірів.

Слідчий експеримент проводився у присутності понятих, зауважень, доповнень під час проведення даної слідчої дії не надходило.

Відомості слідчого експерименту від 23.05.2019року за участю свідків ОСОБА_14 повністю відтворюють обставини скоєного обвинуваченим інкримінованого злочину.

За наслідком проведеного слідчого експерименту, з урахуванням пояснень ОСОБА_14 стосовно місця його розташування, було встановлено, що місце, де розгорталися події за участю обвинуваченого та потерпілого, добре прослідковується.

Проведення слідчого експерименту в липні з урахування того, що інкриміновані події відбулися у травні місяці, не є тією обставиною, яка може поставити під сумнів допустимість даного доказу, внаслідок чого аргументи захисника в цій частині є необґрунтованим.

Підстав вважати слідчий експеримент від 23.05.2019року за участю свідка ОСОБА_14 , який відповідає меті проведення даної слідчої дії, недопустимим доказом не вбачається.

Дані слідчих експериментів за участю ОСОБА_14 та слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 були проаналізовані судово-медичним експертом під час додаткового дослідження № 29 (останнього за часом) на предмет поставленого слідчим питання щодо можливості утворення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень за зазначених свідком ОСОБА_14 та потерпілим ОСОБА_7 при слідчих експериментах обставинах.

У викладених в п.5 висновках додаткової експертизи № 29 експерт вказав, що місце розташування тілесних ушкоджень на тілі потерпілого та механізм нанесення тілесних ушкоджень, наведений під час слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка ОСОБА_14 не суперечать механізму утворення ушкоджень від дії тупих твердих предметів (т.1 а.с.139-141).

Показання свідків ОСОБА_10 (дружина потерпілого) та ОСОБА_11 (зять потерпілого) стосуються обставин повернення потерпілого додому з рибалки у побитому вигляді та повідомлення останнього про його побиття саме обвинуваченим ОСОБА_9 . Свідки повідомили про погане самопочуття потерпілого, викликаного побоями та подальше погіршення його стану, вказували ні візуальні ознаки побиття: задихання потерпілого, набряк шиї, розбитої губи, вибитих два зуби, зазначали про їх звернення до швидкої допомоги та госпіталізацію потерпілого.

Також свідок ОСОБА_11 повідомляв, що, коли були працівники поліції та швидка медична допомога, до будинку потерпілого приїжджав обвинувачений, поводився агресивно, що

Одночасно свідок ОСОБА_10 зазначала, що працівники поліції повідомили, що нібито ОСОБА_9 готовий взяти на себе всі витрати на лікування, якщо потерпілий не буде подавати заяву до поліції.

Свідок ОСОБА_21 , який працював водієм карети швидкої медичної допомоги підтвердив виїзд на виклик за місцем проживання потерпілого з приводу його побиття.

Свідок ОСОБА_12 , яка працює фельдшером швидкої медичної допомоги, пояснила, що виїжджала для надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 , який мав травму грудної клітини і легенів, і зі слів потерпілого травму йому завдав саме ОСОБА_9 під час конфлікту на риболовлі, через вилов риби. Також свідок повідомила, що коли вони вже загрузили потерпілого до карети швидкої допомоги, то до подвір`я зайшов ОСОБА_9 .

За висновком експерта № 88 від 03.01.2019 року виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 , зокрема у вигляді перелому 7-8 ребер зліва, які ускладнились гемо-пневмотораксом, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя, так як гемоторакс є ускладненням, яке свідчить про ушкодження легені (поранення внутрішнього органу) та без медичного втручання здатне викликати смерть.

Даною експертизою інші тілесні ушкодження у вигляді екстирпації 1-2 зубів на верхній щелепі та рани на верхній губі, які кваліфіковані як легкі.

При цьому, експерт встановив, що механізм утворення тілесних ушкоджень не суперечить механізму, вказаному потерпілим (т.1 а.п.127-129).

З метою встановлення характеру та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень було проведено додаткову судову медичну експертизу № 19 від 17.05.2019 року, згідно якої при детальному огляді ОСОБА_7 та дослідженні медичної документації (історії хвороби та виписки) та рентгенівських знімків виявлено у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді перелому 8 10 ребер зліва по лопаточній лінії, які ускладнилися гемо-пневмотораксом; екстирпації 1-2 зубів на верхній щелепі, рана на верхній губі, садно на верхній кінцівці, рубці на верхній кінцівці, шиї та грудній клітці у місці загоєння хірургічних ран (наслідки проведення оперативного втручання).

Експерт також встановив, що виявленні у потерпілого тілесні ушкодження не суперечать механізму та умовам їх отримання, наведених потерпілим при слідчому експерименті, а саме від удару в обличчя утворилась рана на губі, та травматичне виділення зубів на ніжній щелепі, а від ударів ногою по тулубу (лежачого на землі) утворилися синець на тулубі та садна на лівій верхній кінцівці, а також перелом 8-10 ребер зліва зі зміщенням уламків (т.1 а.п.133-135).

Додатковим висновком експерта № 29 від 19.06.2019 року, зокрема були усунуті певні невідповідності двох попередніх експертиз стосовно тілесних ушкоджень у потерпілого щодо розмежування пошкодженої щелепи (верхня/нижня) та кількості зламаних ребер (7-8/8-10), та встановлено відсутність 1-2 зубів саме на нижній щелепі справа, рубці на верхній кінцівці, шиї та грудній клітці; у медичних документах наведені дані про гематому на грудній клітці зліва, рани на верхній губі, переломи 8 10 ребер зліва по лопаточній лінії, садно на верхній кінцівці, травматична ампутація 2-х зубів на нижній щелепі справа, рубці на шиї та грудній клітці у місці загоєння хірургічних ран (наслідки проведення оперативного втручання).

Даною експертизою також не виключається, що виявлені у потерпілого рана на губі, травматична ампутація 2-х зубів на нижній щелепі справа, гематома на грудній клітці зліва, переломи 8 10 ребер, садна на верхній кінцівці могли утворитися від кулаку людини та взутої ноги.

Експертом також встановлено малоймовірність утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи на ґрунт та відсутність суперечностей в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, вказаних потерпілим під час слідчого експерименту, та в механізмі утворення пошкоджень від дії тупих твердих предметів. А саме від удару в обличчя утворилася рана на губі та травматичне виділення зубів на нижній щелепі. Від ударів ногою по тулубу (лежачого на землі) утворилися синець на тулубі та садна лівій верхній кінцівці, а також перелом 8 10 ребер зліва зі зміщенням уламків (т.1 а.п.139-141).

Допитаний експерт ОСОБА_22 , яка проводила додаткові судово-медичні експертизи, підтвердила саме перелом 8-10 ребер та зліва та травматичне виділення 2-х зубів на нижній щелепі, а також зроблені інші остаточні висновки вказаних експертиз.

Одночасно експерт вказала про наявність технічної помилки щодо зазначення травматичного виділення на верхній щелепі, замість дійсної травматичної ампутації 2-х зубів на нижній щелепі.

При цьому у висновках другої за часом додаткової експертизи № 19 від 17.05.2019 року у третьому пункті (т.1 а.с.133-135) міститься вказівка про травматичне виділення 2-х зубів саме на нижній щелепі, що додатково, з урахуванням різниці у висновках даної експертизи щодо локалізації травматичного виділення 2-х зубів, вказує лише на технічну помилку, яка була усунута місцевим судом в ході судового розгляду та не вплинула на об`єм обвинувачення.

Таким чином, потерпілому були причинені тілесні ушкодження у вигляді екстирпація 1-2 зубів на нижній щелепі; рана на верхній губі; садно на верхній кінцівці; переломи 8-10 ребер зліва, які ускладнились гемо-пневмотораксом, та утворення яких не виключається від кулаку людини та взутої ноги, що відповідає аналізу показань потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 щодо подій з 21 липня 2020 року.

Встановлені місцевим судом фактичні обставини провадження зокрема щодо спричинення обвинуваченим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 у вигляді екстирпації 1-2 зубів на нижній щелепі, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, жодним чином не свідчать про збільшення об`єму обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 121 КК України, що вказує на неспроможність доводів захисника з приводу порушень судом вимог ст. 337 КПК України.

Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі щодо недопустимості як доказу висновків судово-медичних експертиз з підстав не відкриття стороні захисту медичної документації, яка бралася для означених експертиз, з огляду на наявність детального аналізу медичної документації потерпілого, викладеного у судово-медичних експертизах, які були відкриті стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК та які безпосередньо досліджено в судовому засіданні.

За таких обставин відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновки експертів № № 88, 19, 29, не відкриття цих документів стороні захисту в порядку ст. 290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 КПК та не породжує наслідків, передбачених ч. 12 ст. 290 КПК України.

Доводи сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину за ч.1 ст. 121 КК України за обставин, вказаних у судовому рішенні, є спростованими сукупністю досліджених доказів, наведених у вироку та достатньо проаналізованих судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Наведені у вироку докази, які були досліджені за участю усіх учасників провадження у своїй сукупності відтворюють встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах, які між собою взаємозв`язані, є достатніми і обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Наявність конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_9 та особами, які здійснюють ловлю риби зі ставку, який орендує обвинувачений, зокрема і з потерпілим, що було підтверджено як потерпілим так і свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , поряд із кількістю нанесених ударів, зокрема ногами по тулубу та механізмом їх спричинення, зокрема і після падіння потерпілого та його перебування в лежачому положенні - вказує на спрямованість дій обвинуваченого на умисне нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Версія обвинуваченого вірно розцінена місцевим судом як намагання ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Посилання захисника щодо відсутності на одязі потерпілого слідів трави з огляду на показання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 жодним чином не спростовують висновків суду про доведеність провини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України при обставинах, встановлених районним судом.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Апеляційною інстанцією не вставлено неповноти судового розгляду, оскільки суд першої інстанції при розгляді даного провадження детально перевірив усі доводи сторони захисту, які є аналогічними при апеляційному розгляді, та вказав обґрунтовані мотиви власних висновків.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 1 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_9 , визнаного винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК Українизалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4