Справа № 606/51/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовля кримінальне провадження №0000301 про обвинувачення:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теребовля жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою,тимчасово непрацюючого, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
05 листопада 2020 року близько 18.00 год. водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 без пасажирів та вантажу, автодорогою «Доманово-Ковель-Чернівці -Тереблече» в напрямку м. Тернопіль, смугою свого транспортного потоку зі швидкістю 49 км/год. при дозволеній швидкості руху 50 км/год. Під час руху, ОСОБА_4 не був достатньо уважними та не стежив належно за дорожньою обстановкою щоб своєчасно реагувати на її зміну, чим порушив вимоги п.1.5.та 2.3. (б,д) Правил дорожнього руху України, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Також, водій ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або беззаперечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Проїжджаючи зазначену дорогу, неподалік шиномонтажу, що по вул. Кн. Василька 149 а в м. Теребовля, водій ОСОБА_4 не зменшив швидкості руху та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена небезпека чи перешкода. Зокрема, в цей час, дану проїзну частину автодороги, зліва на право відносно руху автомобіля марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 пересікав пішохід ОСОБА_6 . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода, водій ОСОБА_4 не зменшив швидкості руху та не надав йому дороги, тобто, продовжуючи рух, вчинив на нього наїзд. У результаті наїзду пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно- мозкової травми з забиттям головного мозку, субдоральної гематоми тім`яно-потиличної долі правої півкулі головного мозку, підапоневротичної гематоми тім`яно-потиличної ділянки голови справа і зліва, забійної рани тім`яної ділянки волосистої частини голови зліва, закритого вдавленого перелому хірургічної шийки плечової кістки, підшкірної гематоми сідниці та ділянки лівого стегна, рани тімяної ділянки волосистої частини голови, які належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Порушення водієм ОСОБА_4 , вимог п.12.3 ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо транспортної пригоди та спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 визнав вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення, додатково вказав, що 05 листопада 2020 року рухався автомобілем Деу Ланос з сторони Плебанівки в напрямку Тернополя, з швидкістю приблизно 49 км/год. Побачив, як вибіг пішохід, застосував екстрене гальмування, однак не вдалось уникнути зіткнення з пішоходом. Викликав поліцію та швидку, залишався на місці пригоди до кінця. У скоєному щиро розкаявся, вказав, що не притягувався до відповідальності за порушення правил дорожнього руху, просив суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Потерпіла ОСОБА_6 ,. направила до суду письмову заяву, в якій, вказала, що просить розгляд справи проводити без її участі, внаслідок ДТП її здоров`я значно погіршилось, не може перебувати без сторонньої допомоги. Вважає, що ОСОБА_4 мав би надати їй якісь кошти, які необхідні для догляду після ДТП.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що саме дії водія ОСОБА_4 знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, а тому вважає доведеною його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, стан здоров`я, а також те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, негативне відношення обвинуваченого до вчиненого. До обставин які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття , визнаня вини у вчиненному, обставини, що обтяжують покарання відсутні.
На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання його необхідно призначити у виді обмеження волі, однак у мінімальному розмірі санкції, з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний строк, дійшовши висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування цього покарання, при застосуванні ст.ст. 75, 76 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням також на мінімальний термін і покладанням обов`язків, вважаючи саме таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, будуть враховані інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Призначення покарання у виді штрафу і виправних робіт є несправедливим, невиправданим, оскільки обвинувачений і його сім`я будуть поставлені у скрутне матеріальне становище, з врахуванням необхідності відшкодування завданої майнової шкоди, сплати процесуальних витрат, що обвинувачений сам визнав. Покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і прирівнюється до реального позбавлення волі, а тому його призначення буде не пропорційним, не розсудливим, занадто суворим.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи вказані норми закону, та те, що ОСОБА_4 визнав позов прокурора про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілої, цивільний позов Теребовлянської місцевої прокуратури слід задовільнити повністю.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи № 4/6-750/20 від 16.11.2020 року в сумі 326,90 грн., судової автомтехнічної експертизи № 4/6-783/20 від 02.12.2020 року в сумі 980,70 грн., судової автмотехнічної експертизи № 4/6-751/20 від 04.12.2020 року в сумі 1634,50 грн., судової транспортно- трасологічної експертизи № 4/6-749/20 від 04.12.2020 року в сумі 1634,50 грн., судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-20/11780-ІТ від 15.12.2020 року в сумі 1634,50 грн., а всього на загальну суму 6211,1 грн., які слід стягнути з ОСОБА_4 в користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2020 року (справа № 606/2330/20)на автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 скасовано ухвалою слідчого судді від 17 грудня 2020 року.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік виконувати реально.
Речові докази автомобіль «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , які передані ОСОБА_4 , зберігати останнім до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення: № 4/6-750/20 від 16.11.2020 року в сумі 326,90 грн., судової автомтехнічної експертизи № 4/6-783/20 від 02.12.2020 року в сумі 980,70 грн., судової автмотехнічної експертизи № 4/6-751/20 від 04.12.2020 року в сумі 1634,50 грн., судової транспортно- трасологічної експертизи № 4/6-749/20 від 04.12.2020 року в сумі 1634,50 грн., судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-20/11780-ІТ від 15.12.2020 року в сумі 1634,50 грн., а всього на загальну суму 6211,1 грн. в користь держави.
Цивільний позов Теребовлянської місцевої прокуратури Тернопільської області про стягнення витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі КНП «Теребовлянська центральна районна лікарня (р/р UA 0019685, одержувач Головне управління казначейства в тЕрнопільській області/ТГ м. Теребовля/21080500, код 37977599) витрати на лікування потерпілої ОСОБА_6 в сумі 18538,49 грн. (вісімнадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень 49 (сорок дев`ять ) копійок.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Головуючий суддя ОСОБА_1