Справа № 462/1995/19
провадження 1-кп/462/136/21
У Х В А Л А

15 червня 2021 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, подав клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, покликаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки в ньому невірно викладені обставини і наведено взаємовиключні твердження, зокрема, згідно анкетних даних ОСОБА_4 вказано, що він раніше не судимий, що виключає викладену правову кваліфікацію його діянь за ч. 2 ст. 185 КК України та крім того, діяння обвинуваченого, які викладені в обвинувальному акті відносно нього, необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, що на сьогоднішній день являється кримінальним проступком.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду, оскільки зміни вказані захисником внесено у КПК України значно пізніше скерування обвинувального акта у суд. Вважає, що відсутні підстави повернення обвинувального акта.

Перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали суд вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право

повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до зазначеної норми закону, яка є імперативною нормою, обов`язок формулювання належного обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення покладено виключно на прокурора.

Як вбачається із позиції Верховного Суду у справі №591/4366/18, провадження №51-1122кмо20, від 14 вересня 2020 року, коли у різних кримінальних провадженнях стосовно однієї особи та обставина чи була особа засуджена за раніше вчинений злочин має значення, а тому, повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочин. З огляду на Конституційний принцип презумпції невинуватості, коли щодо особи органом досудового розслідування розслідуються чи судом розглядаються різні кримінальні провадження одне з яких - стосовно першого однорідного чи тотожного злочину існують підстави для кваліфікації наступного епізоду з урахуванням повторності за відсутності обвинувального вироку суду; наявність же іншого кримінального провадження стосовно особи, у тому числі на стадії його судового розгляду, не є правовою підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких її обвинувачують, за ознакою «повторність». Отже, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була ця особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте, у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні.

Згідно обвинувального акта дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме за ознакою повторність. Проте, в даному обвинувальному акті також вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий та не вказано про наявність обвинувальних вироків за тотожний чи однорідний злочин, які набрали законної сили в цьому, чи будь-яких інших кримінальних провадженнях на території України чи інших держав відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

А також, у випадку кваліфікації діянь обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст.185 КК України, діяння передбачене ч. 1 ст. 185 КК України є кримінальним проступком, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, та його розгляд слід проводити у встановленому КПК України порядку.

Враховуючи наведені, встановлені у ході підготовчого судового засідання, невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, суд вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Керуючись ст.ст. 128, 291, 314-317 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повернути прокурору.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: ОСОБА_1