Справа № 367/5075/21
Провадження №1-кп/367/609/2021
УХВАЛА
Іменем України
14 липня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисників: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань суду матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000083 від 13.05.2017 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, суд,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Житомирської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000083 по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив суду письмові клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ч. 1 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим вважав, що є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою. Клопотання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ч. 1 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим вважав, що є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою
В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, заявили суду усні клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки прокурором в судовому засіданні не доведено наявність зазначених ним ризиків.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, заявили суду усні клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки клопотання не містить у собі належних доказів на підтвердження зазначених ризиків та не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, тому просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Суд, заслухавши клопотання прокурора, захисників та обвинувачених, вивчивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 можливо задовольнити частково, а клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - залишити без задоволення, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити, клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_7 суд, вважає можливо задовольнити, з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 184 КК України до клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме реєстру матеріалів досудового розслідування, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.07.2021 року та .
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Так, відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Суд заслухавши доводи прокурора, захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний під час досудового розслідування обвинуваченому у відповідності до вимог п. 4 ст. 183 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час проведення підготовчого судового засідання судом не відпали, оскільки обвинувачений раніше судимий, вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.05.2012 року за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 142 КК України (в ред. 1960 року), ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до основного покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ухвали суду від 29.03.2016 року вважається таким, що відбув покарання за вироком суду від 29.05.2012 року, в даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, в яких він, за версією сторони обвинувачення, створив організовану групу, не всі учасники якої встановлені, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, у разі доведеності його вини, незаконно впливати на інших обвинувачених або інших невстановлених досудовим слідством осіб, потерпілих та свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Суд критично ставиться до доводів сторони захисту з приводу того, що обвинуваченому може бути замінений запобіжний захід на більш м`який, оскільки обвинувачений не має мети переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих по даному кримінальному провадженню або перешкоджати іншим чином. Так, на теперішній час судом ще не допитано потерпілих та свідків по даному провадженню, та судом враховується, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів організованою групою, з іншими обвинуваченими по даному кримінальному провадженню та іншими невстановленими досудовим слідством особами. Також, суд враховує, що обвинувачений раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності та за версією сторони обвинувачення вчинив інкриміновані йому злочини майже одразу після звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, та на теперішній час обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, а тому суд приходить до висновку, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наявні і на теперішній час.
Крім того, будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною захисту не надано, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового слідства, виконання процесуальних рішень у справі, дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне залишити ОСОБА_6 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суду, стороною захисту, не надано доказів, щодо можливості заміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт, оскільки доводи сторони захисту про виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків належним чином нічим не підтверджені, та усні обіцянки обвинуваченого з`являтись до суду та не вчиняти інших злочинів на думку суду не можуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та не спростовують доводів прокурора про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 30 (тридцять) днів.
Суд заслухавши доводи прокурора, захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що в судовому засіданні прокурором не було надано суду жодних доказів, які б вказували наіснування усіх зазначених ним ризиків, та те, що до обвинуваченого неможливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який забороняє обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний час.

Так, згідно з ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, що може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 ст. 194 КПК України.

Також, суд, виходить з положень частини 5 статті 17 КПК України, відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою, а також з практики Європейського суду з прав людини, який у рішеннях «Гюсеїн проти Туреччини», від 08.08.2006 року, «Биков проти Росії» від 10.03.2009 року, Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року, «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року констатував порушення Європейської конвенції з прав людини у разі не наведення доказів наявності підстав тримання особи під вартою (до якого прирівнюється і домашній арешт), а лише їх перерахування, при цьому ознаки вини особи та серйозність покарання самі по собі не можуть бути достатніми, щоб виправдати продовження позбавлення волі протягом тривалого періоду, мотивування якого з очевидним порушенням презумпції невинуватості за жодної обставини не може слугувати за правомірну підставу для позбавлення волі. У справі «Клішин проти України» від 23.02.2012 року ЄСПЛ указав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Порушення вимог п. 3 ст. 5 Конвенції було констатоване і в рішеннях «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року та «Цигоній проти України» від 24.11.2011 року, оскільки при продовженні термінів тримання під вартою використовувались стереотипні формулювання без розгляду конкретних обставин справи та не було розглянуто можливість застосування альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.
Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивну характеристику за місцем здійснення волонтерської діяльності від ГО «Традиція і Порядок», тобто судом враховується соціальний статус обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, тощо.
Так, враховуючи, що прокурором у судовому засіданні доведено, що наявне обґрунтоване обвинувачення у відношенні обвинуваченого у вчиненні ним особливо тяжкого злочину, а з матеріалами провадження підтверджується наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, інший ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилався прокурор у судовому засіданні доведений не був та підтвердження свого не знайшов, а також не було доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявних ризиків.

Так, суд дійшов висновку про можливість застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, суд, з огляду на те, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився у кримінальному провадженні, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту із використанням електронних засобів контролю, оскільки такий вид запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, із покладанням на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Крім того, суд, звертає увагу прокурора, що посилання в його клопотаннях на ст. 331 КПК України під час підготовчого судового розгляду не ґрунтується на вимогах закону, оскільки порядок розгляду таких клопотань під час підготовчого судового засідання регламентується ч. 3 ст. 315 КПК України, відповідно до якої при розгляді таких клопотань суд додержується правил передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193-199, 201, 205, 314-315, 369-372, 376 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити частково.
Клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме домашній арешт залишити без задоволення.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 30 (тридцять) днів.
Строк дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 14.07.2021 року до 12.08.2021 року, включно.
Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме домашній арешт задовольнити.
Змінити запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, строком на 60 (шістдесят) днів за адресою: АДРЕСА_2 .
Звільнити з під варти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в залі суду, негайно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 :
- цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу на це суду або прокурора;
- утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками по даному кримінальному провадженню;
- здати на зберігання до Дарницького УП ГУ НП України в м. Києві свій паспорт для виїзду за кордон;
- з`являтись до суду та прокурора на першу вимогу.
Зобов`язати працівників Дарницького УП ГУ НП України в м. Києві поставити обвинуваченого ОСОБА_7 на облік за місцем його проживання та повідомити про це суд.
Строк дії ухвали суду про запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, обчислювати з 14.07.2021 року до 12.09.2021 року, включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Повний текст ухвали буде складено, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошено 20 липня 2021 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню та в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1