ВИРОК
іменем України
13 квітня 2021 рокуСправа №451/420/21
Провадження № 1-кп/451/163/21

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 451/420/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 0000009 від 13.01.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - обвинувачений ОСОБА_3

учасники провадження - потерпілий ОСОБА_5

за участю прокурора, обвинуваченого, потерпілого

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 29.11.2020 близько 19 год. 00 хв., перебуваючи в господарстві потерпілого ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, шляхом зламу навісного замка, проник в житловий будинок потерпілого ОСОБА_5 , звідки таємно, з корисливих спонукань, вчинив крадіжку однієї літрової банки салату овочевого вартістю 75 грн., однієї літрової банки маринованих огірків вартістю 64 грн., дві консервних банки бичків в томаті по 320 грам загальною вартістю 84 грн., однієї пляшки горілки ємкістю 0.5л. торгової марки «Медофф» вартістю 89 грн., однієї пляшки пива торгової марки «Львівське» ємкістю 2.5л. вартістю 49грн., кусачки вартістю 50 грн., щипці вартістю 58 грн., спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 469грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у житло.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 22.12.2020 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в господарстві ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, повторно, оскільки раніше вчинив корисливий злочин, шляхом зламу навісного замка, проник в житловий будинок потерпілого ОСОБА_5 , звідки таємно, з корисливих спонукань, вчинив крадіжку ножівки для дерева вартістю 50 грн., поперечної пили вартістю 230 грн., нержавіючої каструлі ємкістю 5л. вартістю 463 грн., плоскогубців вартістю 32,33 грн., шомпори для шашлику в кількості 8шт. з нержавіючої сталі вартістю 146,64грн., викрутку з насадками вартістю 109грн., тушонки свинної ємкістю 0.5л. вартістю 31.6 грн., пляшки горілки торгової марки «Медофф» вартістю 89 грн., дві пачки печева до кави загальною вартістю 22грн., спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 1173,57грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у житло, повторно.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1642,57 грн.

Матеріальна шкода відшкодована частково на суму 336,97 грн..

Цивільний позов не заявлений.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення, зазначивши, що злочини скоював у стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому щиро розкаявся, просив пробачення у потерпілого. Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст. 349 КПК України йому зрозумілий.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий в судовому засіданні показав, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Будинок в АДРЕСА_2 являється його дачею, так 14.12.2020 року виявив, що у його дачний будинок відбулось проникнення шляхом зламу навісного замка, звідки вчинена крадіжка однієї літрової банки салату овочевого, однієї літрової банки маринованих огірків, дві консервних банки бичків в томаті, однієї пляшки горілки ємкістю 0.5л. торгової марки «Медофф», однієї пляшки пива торгової марки «Львівське» ємкістю 2.5л., кусачки, щипці, спричинивши йому матеріальну шкоду на загальну суму 469грн.

Крім того, 29.12.2020 сусідка по дачі повідомила йому, що в його будинку відчинені двері, тому приїхавши на місце, знову виявив виламані двері та крадіжку ножівки для дерева, поперечної пили, нержавіючої каструлі, плоскогубців, шомпори для шашлику в кількості 8шт. з нержавіючої сталі, викрутку з насадками, тушонки свинної, пляшки горілки торгової марки «Медофф», дві пачки печева до кави, спричинивши йому матеріальну шкоду на загальну суму 1173,57грн., щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднане із проникненням в житло, повторно. Його дії кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, вчинений злочин за ч. 3 ст. 185 КК України класифікується як тяжкий злочин, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений згідно ст.. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, розлучений, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття; обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи, що злочин вчинений ОСОБА_3 згідно ст. 12 КК України за ст. ст. 185 ч. 3 КК України є тяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні злочину, тому обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Водночас дані, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 , в сукупності із встановленими пом`якшуючими відповідальність обставинами дають підстави суду визначити таке покарання на рівні мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У даному випадку, на переконання суду, до ОСОБА_3 можуть бути застосовані положення ст.75 КК України, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини, зокрема, усвідомлення обвинуваченим своєї провини, щире каяття останнього, готовність відповідати за скоєне, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, думка прокурора та потерпілого про доцільність застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, є достатніми для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. Разом з тим, на ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, визначені ст.76 КК України, які відповідатимуть завданням контролю за поведінкою засудженого з метою встановлення факту його виправлення.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 місяців.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз (висновок експерта № СЕ-19/114-21/1546-ТВ 1307,60 грн.; № СЕ-19/114-21/1545-ТВ 2288,30 грн.;) 3 595,90 грн.

Речові докази: шомпори для шашлика в кількості 8 шт., пласкогубці, кусачки, щипці, ножівка для дерева, які згідно постанови про прилучення речових доказів від 12.02.2021 року визнані речовими доказами та передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

ГоловуючийОСОБА_1