Ухвала

Іменем України
20 травня 2021 року

м. Київ
справа № 585/5186/18

провадження № 51-4943км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
до початку розгляду у відкритому судовому засіданні касаційної скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000993, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, Кримінального кодексу України (далі КК).
встановив:
За вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 серпня 2019 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 ККза обставин, детально викладених у вироку та засуджено до покарання: за ч. 2 ст. 185 КК у виді арешту на строк 3 місяці; за ч. 2 ст. 289 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 20 серпня 2020 року вирок місцевого суду залишив без змін. У порядку ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) постановив цей вирок уточнити, зазначивши, що вирок Зарічного районного суду м. Суми від 5 серпня 2019 року та вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2019 року щодо ОСОБА_6 підлягають самостійному виконанню.
Прокурор Роменської окружної прокуратури ОСОБА_7 , яка брала участь у судах першої та апеляційної інстанцій, подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді.
Разом із тим до початку касаційного розгляду справи прокурор ОСОБА_7 відмовилася від поданої касаційної скарги, про що 18 травня 2021 року на електронну адресу Верховного Суду (далі Суд) надійшов відповідний лист (вх. № 11727/0/170-21 від 18 травня 2021 року)
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив закрити касаційне провадження у зв`язку з відмовою сторони обвинувачення від касаційної скарги, перевіривши матеріали цього провадження, Суд дійшов такого висновку.
За правилами статей 403, 432 КПК особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду. Якщо судові рішення не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали касаційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги, суд касаційної інстанції своєю ухвалою закриває касаційне провадження.
Інші особи, крім прокурора, касаційних скарг у справі не подавали, а тому підстав, які можуть перешкоджати закриттю касаційного провадження, немає.
З огляду на ці обставини і те, що вказане судове рішення, крім прокурора, ніким з інших учасників кримінального провадження в касаційному порядку не оскаржується, і така відмова прокурора від поданої ним касаційної скарги є його правом, гарантованим статтями 36, 403, 432 КПК, Суд вважає за необхідне закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора.
Керуючись статтями 403, 432, 434, 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_7 , яка брала участь у судах першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року щодо ОСОБА_6 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3