УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/9992/16-к

Номер провадження 1-кс/495/1405/2021

07 червня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
04.06.2021 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно, згідно якого просить:
В клопотанні зазначено, що встановлено, що до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України, згідно яких в м. Білгород-Дністровському Одеської області надаються послуги у сфері грального бізнесу.
За вказаним фактом 14.12.2016 порушено кримінальне провадження №0003645 за ч.1 ст.203-2 КК України.
Під час огляду місця 03.06.2021 події по АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: 7-мь системних блоків «Hewlett Packard» та 8 моніторів«HP», а саме:
1.системний блок CZC7510CDK «Hewlett Packard» упакований в пакет INZ4022665, монітор «HP» серії №6СМ42836VM, упаковані в пакет № INZ4022643;
2.системний блок CZC9257883 «Hewlett Packard» упакований в пакет INZ4022644, монітор «HP» серії №6СМ4221TXR, упаковані в пакет № INZ4022645;
3.монітор «HP» серії №6СМ4441374, упакований в пакет № INZ4022681;
4.системний блок CZC9062GNY «Hewlett Packard» упакований в пакет INZ4022680, монітор «HP» серії №6СМ425277L, упакований в пакет № INZ4022646;
5.системний блок CZC9377FPZ «Hewlett Packard» упакований в пакет INZ4022683, монітор «HP» серії №6СМ4092NBG, упакований в пакет № INZ4022682;
6.системний блок CZC9222ND7 «Hewlett Packard» упакований в пакет INZ4022697, монітор «HP» серії №6СМ4221V8Z, упакований в пакет № INZ4022698;
7.системний блок CZC9170TK5 «Hewlett Packard» упакований в пакет INZ4022664, монітор «HP» серії №6СМ3441BJH, упакований в пакет № INZ4022667;
8.системний блок CZC9170TLF «Hewlett Packard» упакований в пакет INZ4022696, монітор «HP» серії №6СМ42524J3, упакований в пакет № INZ4022666, які було долучено до матеріалів кримінального провадження в статусі речового доказу.
Так, постановою слідчого у кримінальному провадженні №0003645 від 14.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого 1 ст.203-2 КК України, вищевказане майно визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів.
Слідчий вказує, що з метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази доцільним буде застосування заходу по його забезпеченню, а саме арешту майна, яке є на даний час тимчасово вилученим відповідно проведеного огляду місця події, і в подальшому використанно для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про день, час та місце розгляду клопотання повідомленні належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність слідчого та прокурора, оскільки їх неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження за клопотанням слідчого про накладення арешту, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак, такі обставини судом не встановлено та досудовими органами не доведено.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції».
Враховуючи вищевикладене та те, що в ході досудового розслідування необхідно вжити певні заходи щодо всебічного, повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а також з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність накладення арешту на вище зазначене майно, для збереження його як речового доказу в кримінальному провадженні №0003645.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, капітан поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на 7-мь системних блоків «Hewlett Packard» та 8 моніторів«HP», для запобігання змінам, знищенню та відчуженню, та наданню статусу речового доказу в кримінальному провадженні №0003645.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1