Ухвала
Іменем України

03 червня 2021 року

м. Київ

справа № 641/1219/18
провадження № 51 1084 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року щодо нього, з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження
встановив:
Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року ОСОБА_4 раніше судимого: 16 січня 2017 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК до 2 років позбавлення волі; на підставі статей 75, 76 КК звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2017 року та остаточно до відбування ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
Ухвалою Харківського апеляційного суду 29 серпня 2019 року вказаний вирок залишено без зміни.
Ухвалою Верховного суду від 04 березня 2021 року було повернуто касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 3 ст. 429 КПК.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку, а також просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження, мотивуючи це тим, що на час розгляду судом апеляційної інстанції його апеляційної скарги він проходив лікування в центрі реабілітації «Благодар».
Перевіривши надані засудженим матеріали, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), та за відсутності підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Так, згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобтоне залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Так, ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вирок місцевого суду було постановлено без участі ОСОБА_4 , однак за участю його захисника ОСОБА_5 . На час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4 під вартою не утримувався. Вирок набув законної сили 29 серпня 2019 року. Як убачається з касаційної скарги ОСОБА_4 затримано 01 лютого 2021 року.

Проте з касаційною скаргою засуджений звернувся лише 25 травня 2021 року, тобто через один рік та вісім місяців з дня постановлення судового рішення.
При цьому його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для цього, а також переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які ОСОБА_4 не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу вчасно.
Таким чином, у засудженого було достатньо часу на касаційне оскарження, а його доводи про перебування на лікуванні у реабілітаційному центрі «Благодар» під час розгляду його апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку касаційного оскарження.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
Водночас Суд роз`яснює засудженому, що для складання та подання касаційної скарги він може скористатись правовою допомогою. У разі недостатності коштів засуджений може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.
Враховуючи викладене і керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 березня 2019 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року щодо нього.
Повернути касаційну скаргу засудженому з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3