Справа № 372/1889/18 Головуючий у1інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1221/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
13 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 15.05.2020 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та виправдано у зв`язку із недоведеністю наявності в діянні складу кримінального правопорушення.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, при наступних обставинах.
03 травня 2018 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Школа», розташованій по вул. Київській в місті Обухові Київської області, під час конфлікту, який виник між громадянами та журналістами ГО «Стоп корупції», грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, перебуваючи в громадському місці в присутності сторонніх осіб та пересічних громадян, демонструючи свою зверхність перед іншими та неповагу до існуючих правил і норм поведінки, зі своєї сумки, яку тримав у руці, дістав пістолет, після чого, тримаючи його в правій руці, привів його у готовність та безпричинно здійснив з нього постріл в гору, при цьому погрожуючи оточуючим його застосуванням, тим самим грубо порушивши загальновстановлені правила і норми поведінки. Відповідно до висновку судової балістичної експертизи № 8-5/543 від 22.05.2018, вилучений у ОСОБА_7 предмет, є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом «Форт-17» № НОМЕР_1 калібру НОМЕР_2 (9 mmMakarov), придатний для стрільби.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 15.05.2020 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та виправдано його з підстави недоведеності наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. Вирок суду вважає незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням норм кримінального процесуального законодавства. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в порушення норм процесуального законодавства, судове засідання на якому було заслухано останнє слово обвинуваченого, було проведено без участі прокурора, який прибув до суду о 14 год. 45 хв., таким чином, вважає, що проведення судового засідання, на якому обвинуваченому надано останнє слово, без участі прокурора позбавило останнього права на подання відповідного клопотання, що є порушенням права змагальності сторін та є істотним порушенням норм кримінального процесуального законодавства. Вважає, що судом першої інстанції не надано відповідної оцінки показанням ОСОБА_7 , поза увагою суду лишився протокол слідчого експерименту та відеозапис до нього зі свідком ОСОБА_11 . Вказане, на думку апелянта, не було належним чином оцінено судом першої інстанції та не наведено достатніх мотивів для виправдання ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину.
На вказану апеляційну скаргу надійшли заперечення від адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , який просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін. У своїх запереченнях захисник вказує, що доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурора, є недоречними, оскільки прокурор наводить власну оцінку доказів на користь винуватості обвинуваченого, що не узгоджується з вимогами ст. 404 КПК України, тому вважає доводи прокурора безпідставними.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисників, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
При вирішенні питання про вину обвинуваченої особи не можна виходити з припущень, а можна лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце, та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.
При цьому положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Судом першої інстанції були проаналізовані усі надані сторонами докази з точки зору їх належності та допустимості.
Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (п.29-30 рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Отже, з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини, не вдаючись до повторної оцінки показань свідків, апеляційний суд погоджується з мотивами суду першої інстанції, викладеними в вироку суду щодо цих доказів, та бере за основу ту оцінку, яка їм надана місцевим судом.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції ретельно дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності і надавши їм належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано виправдав ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Відповідно матеріалів справи стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, надані наступні докази, які були досліджені судом першої інстанції:
- витяг з ЄРДР, яким підтверджується внесення відомостей про злочин за ч. 4 ст. 296 від 03.05.2018., особі, якій повідомлено про підозру ОСОБА_7 (т.1 а.с.78);
- протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.05.2018 від ОСОБА_12 (т.1 а.с.84);
- протокол огляду місця події від 03.05.2018 в АДРЕСА_2 , зупинка громадського транспорту, де виявлено металеву гільзу жовтого кольору (т.1 а.с.86-87);
- протокол затримання особи - ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, від 03.05.2018 (т.1. а.с.88-91);
- висновок експерта від 22.05.2018 № 8-5/543, відповідно до якого наданий пістолет, є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю. Наданий пістолет є самозарядним пістолетом «Форд-17» № НОМЕР_1 калібру 9х18. Пістолет приданий до стрільби. Надані для дослідження 44 патрони належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є пістолетними патронами калібру 9х18 мм, що споряджені кулями «FMJ» зі свинцевим осердям. Дані патрони можуть бути використані для стрільби з наданого на дослідження пістолету «Форд-17». Надана на дослідження гільза могла бути стріляна з наданого на дослідження пістолету «Форд-17» № НОМЕР_1 , так як надана гільза і наданий на дослідження пістолет одного калібру (т.1 а.с.99-106);
- протокол проведення слідчого експерименту від 03.05.2018 в м. Обухів, зупинка громадського транспорту «Школа» за участю ОСОБА_13 та відтворений відеозапис процесуальної дії (т.1 а.с.108-110, 238);
- протокол проведення слідчого експерименту від 03.05.2018 в м. Обухів, зупинка громадського транспорту «Школа» за участю ОСОБА_14 та відтворений відеозапис процесуальної дії (т.1 а.с.111-113, 235);
- протокол огляду носія інформації від 05.06.2018 (т.1 ас.158-162);
- протокол проведення слідчого експерименту від 05.06.2018 в м. Обухів, зупинка громадського транспорту «Школа» за участю ОСОБА_15 та відтворений відеозапис процесуальної дії (т.1 а.с.163-166, т.2 а.с.7);
- протокол проведення слідчого експерименту від 05.06.2018 в м. Обухів, зупинка громадського транспорту «Школа» за участю ОСОБА_16 та відтворений відеозапис процесуальної дії (т.1 а.с.167-170, т.2 а.с.7);
- протокол проведення слідчого експерименту від 05.06.2018 в м. Обухів, зупинка громадського транспорту «Школа» за участю ОСОБА_17 та відтворений відеозапис процесуальної дії (т.1 а.с.171-174, т.2 а.с.7);
- протокол проведення слідчого експерименту від 05.06.2018 в м. Обухів, зупинка громадського транспорту «Школа» за участю ОСОБА_18 та відтворений відеозапис процесуальної дії (т.1 а.с.175-178, 229);
- протокол огляду оптичного носія інформації від 06.06.2018 (т.1 ас.179-185);
- протокол огляду оптичного носія інформації від 07.06.2018 (т.1 ас.186-198);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.06.2018, відповідно до якого ОСОБА_11 на фотознімку №1 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 03.05.2018 знаходячись на зупинці громадського транспорту «Школа» по вул. Київській в м. Обухів, вчиняв дії із застосуванням зброї, з якої здійснив постріл (т.1 а.с.199-201);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.06.2018, відповідно до якого ОСОБА_19 на фотознімку № 4 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 03.05.2018 знаходячись на зупинці громадського транспорту «Школа» по вул. Київській в м. Обухів, вчиняв дії із застосуванням зброї, з якої здійснив постріл (т.1 а.с.202-204);
- протокол проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 в м. Обухів, зупинка громадського транспорту «Школа» за участю ОСОБА_11 та відтворений відеозапис процесуальної дії (т.1 а.с.205-207, 250);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 в м. Обухів, зупинка громадського транспорту «Школа» за участю ОСОБА_19 та відтворений відеозапис процесуальної дії (т.1 а.с.208-210, 247);
- протокол проведення слідчого експерименту від 19.06.2018 в м. Обухів, зупинка громадського транспорту «Школа» за участю ОСОБА_20 та відтворений відеозапис процесуальної дії (т.1 а.с.220-226, 241);
- оглянутий в судовому засіданні оптичний носій інформації, наданий ОСОБА_16 (т.1 а.с.230-232);
- оглянутий в судовому засіданні оптичний носій інформації, наданий ОСОБА_21 (т.2 а.с.1-3);
- оглянутий в судовому засіданні оптичний носій інформації, наданий ОСОБА_15 (т.2 а.с.4-6);
- оглянуті у судовому засіданні речові докази, зокрема предмет, ззовні схожий на пістолет, який згідно висновку експерта від 22.05.2018 № 8-5/543, є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом «Форт-17» № НОМЕР_1 калібру НОМЕР_2 (9 mmMakarov), набої та гільза.
Судом також досліджено письмові та речові докази, які були надані стороною захисту на доведення невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України:
- протокол огляду двох оптичних носіїв інформації, наданого ОСОБА_7 , та відтвореними відеозаписами в судовому засіданні (т.1 а.с.214-2);
- ухвала Обухівського районного суду від 30.10.2018 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_13 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345-1 КК України, з передачею на поруки трудового колективу (т.2 а.с.60-63).
Окрім наданих сторонами обвинувачення та захисту доказів, судом першої інстанції допитано свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , які працюють в Обухівському відділі поліції; свідка ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , які є журналістами та приїхали в рамках проекту «Стоп корупції»; свідка ОСОБА_23 , який працює в «Укртрансбезпеці»; свідка ОСОБА_24 , який працює в магазині комп`ютерної техніки на зупинці «Школа», свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_25 , які перебували на зупинці «Школа»; свідка ОСОБА_21 , який працює директором ТОВ «Обухівтранс», свідка ОСОБА_14 , який працює водієм; свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , які перебували на зупинці «Школа», свідка ОСОБА_26 , який перебував поблизу зупинки «Школа»; свідка ОСОБА_27 , який працював оператором «Стоп корупція».
Вказані докази судом були вивчені і досліджені кожний окремо з точки зору належності, допустимості, і в сукупності з точки зору достатності, взаємозв`язку та всебічності, їм була дана належна оцінка, і тому підстав для повторного їх дослідження колегія суддів не вбачає. До того ж, прокурор не був обмежений у своїх правах під час дослідження доказів судом першої інстанції, а в апеляційній скарзі та в судовому засіданні прокурор не навів ґрунтовних підстав, визначених ч. 3 ст. 404 КПК України, для повторного дослідження доказів, а лише висловив незгоду з їх оцінкою судом першої інстанції.
Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку показання обвинуваченого, свідків, які є послідовними та узгоджуються між собою та іншими доказами, яким суд дав вірну оцінку.
Наявність досліджених доказів у їх сукупності та при їх оцінці не дає колегії суддів сумніватися у правильності висновку суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.
Суд першої інстанції надаючи оцінку діянням, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , в повній мірі розкрив поняття хуліганських мотивів при цьому достеменно перевіривши всі фактичні обставини справи, наявність та спрямованість умислу, мотиву, мети та характеру дій учасників, прийшов до обґрунтованих та беззаперечних висновків про відсутність хуліганських мотивів у ОСОБА_7 , так як відповідно матеріалів справи, 03.05.2018 року приблизно о 13-00 год. на зупинці громадського транспорту «Школа» в м. Обухів відбувались злочинні дії, а саме напад на журналістів. ОСОБА_7 , який не приймав безпосередню участь у конфлікті і стояв поблизу бійки, здійснюючи постріл вгору з вогнепальної зброї мав намір саме на зупинення конфлікту, що не спростовано стороною обвинувачення. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги ухвалу Обухівського районного суду від 30.10.2018 року про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345-1 КК України, з передачею на поруки трудового колективу ОСОБА_13 , який 03.05.2018 року близько 13:00 год., перебуваючи по вул. Київській в районі зупинки громадського транспорту «Школа» в м. Обухів, маючи умисел, направлений на застосування насильства до журналістів у зв`язка зі здійсненням останніми професійної діяльності, наніс потерпілим тілесні ушкодження.
Колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду, що інкриміновані дії ОСОБА_7 вчиняв з метою припинення нападу на осіб, а не з хуліганських спонукань. В його діях відсутній мотив, тобто суб`єктивна сторона злочину, що спрямований на грубе порушення громадського порядку та такі ознаки як особлива зухвалість та винятковий цинізм та вважає, що в його діях відсутній склад злочину, що передбачає кримінальну відповідальність за ст. 296 КК України.
У зв`язку з викладеним, посилання апелянта на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає безпідставними.
Відповідно до ч. 4 ст. 365 КПК України, якщо обвинувачений в останньому слові повідомить про нові обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, суд за своєю ініціативою або за клопотанням учасників судового провадження відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами, після завершення яких відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин і надає останнє слово обвинуваченому.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, зазначеними ним в апеляційній скарзі в тій частині, що по закінченню судових дебатів суд першої інстанції відклав судове засідання до 15 травня 2020 року на 14 год. 30 хв. для надання останнього слова обвинуваченому ОСОБА_7 15 травня 2020 року судове засідання було розпочато у відсутності прокурора, який з`явився із запізненням о 14 год. 45 хв., коли, судове засідання вже тривало, під час свого виступу з останнім словом ОСОБА_7 нових обставин, які б мали істотне значення в кримінальному провадженні, не зазначив, у зв`язку з чим судом першої інстанції не було підстав для відновлення з`ясування обставин та відкладення судового засідання для явки прокурора. Це порушення, про яке зазначає прокурор, колегія суддів не вважає істотним та не вплинуло на правильність рішення, прийнятого судом першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
Вирок суду першої інстанції суду, який ухвалений на підставі доказів, досліджених в судовому засіданні, у тому числі тих, на які вказує в апеляційній скарзі прокурор, та яким суд дав належну оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження у їх сукупності, відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 15.05.2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий

Судді: