печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5410/21-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» про скасування арешту в рамках кримінального провадження №0000733 від 11.07.2013 року, -
В С Т А Н О В И В :
Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», звернулось до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням від 25.01.2021 № 14/28 про скасування повністю арешту зернозбиральних комбайнів «КЗС-15 «Сварог» (CSX 7080), заводські №№021, 022, 023, 024, 025, 026, 027, 028, 029, 030, 031, 032, 033, 034, зі жниварками та візками для їх транспортування, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2015 у справі №757/40606/15-к.

Клопотання мотивоване тим, що 02.11.2015 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва у справі №757/40606/15-к винесено ухвалу, якою накладено арешт на зернозбиральні комбайни «КЗС-15 «Сварог» (CSX 7080), заводські №№021, 022, 023, 024, 025, 026, 027, 028, 029, 030, 031, 032, 033, 034, зі жниварками та візками для їх транспортування, необґрунтовано, а також у його застосуванні відпала потреба. Залишення арешту створює невиправдану тяганину, а тривалість кримінального провадження та арешту є надмірною і не відповідає вимозі розумного строку.

В судове засідання 12.05.2021 представники Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» не з`явились, до канцелярії суду подали заяву про розгляд клопотання без їх участі, вимоги клопотання підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Представник органу процесуального керівництва у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, заперечень не надходило.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000733 від 11.07.2013 року.

02.11.2015 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 у справі № 757/40606/15-к винесено ухвалу, якою накладено арешт на зернозбиральні комбайни «КЗС-15 «Сварог» (CSX 7080), заводські №№021, 022, 023, 024, 025, 026, 027, 028, 029, 030, 031, 032, 033, 034, зі жниварками та візками для їх транспортування, що належать Державному публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг».

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статгі 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 квітня 2020 року (Заява № 38262/10) у справі «Свіргунець проти України» розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у контексті обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: зокрема, складність справи, поведінка заявника і відповідних органів державної влади (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», заява № 25444/94, ЄСПЛ 1999-II).

Статтею 170 КПК України заборонено застосування арешту майна, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2015 року при арешті майна, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що майно відповідає критеріям п. 3 ч. 2 ст. 167 є предметом кримінального правопорушення та для арешту наявні підстави передбачені ст. 170 КПК України.

Проте, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, прокурором не надано суду доказів на підтвердження того, що вказане майно було набуто кримінально-протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також, незважаючи на значну тривалість досудового розслідування, прокурором не підтверджено обставин можливої причетності заявника до вказаного кримінального провадження.

З огляду на п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, від 07 лютого 2014 року, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та його змісту, вбачається застереження щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст.276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими(особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Як встановлено пунктом 2 частини 1 статті 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на зміст завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, завдання слідчого судді полягає, у тому числі, у недопущенні піддання особи у такому кримінальному провадженні необґрунтованому процесуальному примусу та застосування неналежних правових процедур до учасників кримінального провадження.

Слідчий суддя, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше застосування заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2015 у справі №757/40606/15-к.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1