Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/367/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ч. ч. 2, 3 ст. 357 КК України,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, тобто з 16 березня 2021 року до 14 травня 2021 року включно.

Крім, того цією ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0002191 від 30 червня 2016 року стосовно ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. ч. 2, 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ч. ч. 2, 3 ст. 357 КК України; ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. ч. 2, 3 ст. 357 КК України; ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України; ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ч. ч. 2, 3 ст. 357 КК України; ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України; ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 309 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2021 року, зокрема, стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, тобто з 16 березня 2021 року до 14 травня 2021 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, обвинувальний акт щодо нього за ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України перебуває в провадженні Ленінського районного суду Кіровоградської області, обвинувачується у вчиненні низки умисних злочинів, в тому числі і особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 буде переховуватися від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може впливати на свідків, потерпілих, які ще не допитані, та може вчинити нове кримінальне правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ризики впливати на потерпілих та свідків та переховуватись від правосуддя не заслуговують на увагу, оскільки підтверджуючі дані в матеріалах справи відсутні. Не враховано ту обставину, що з 14.10.2016 року він утримується під вартою, вину визнає в повному обсязі та йому має бути зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що на даний час становить 8 років та 10 місяців, вказує, що фактично відбув покарання, яке йому має бути призначено. У зв`язку із цим ризики зменшились та необхідність тримання під вартою відсутня. Окрім, цього вказує, що домашній арешт забезпечить його належну поведінку. Також, вказав, що стан його здоров`я погіршився та йому необхідне лікування, яке в умовах установи не можливе.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні низки умисних злочинів, в тому числі і особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, обвинувальний акт щодо нього за ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187 КК України перебуває в провадженні Ленінського районного суду Кіровоградської області, обвинувачується у вчиненні низки умисних злочинів, в тому числі і особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 буде переховуватися від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, може впливати на свідків, потерпілих, які ще не допитані, та може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Також те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, ризик переховуватись від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим може перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про наявність ризику переховування від суду. Також існує ризик того, що він буде впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а тому зазначені ризики, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, не змінились, та не зменшилися, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що недоведені прокурором наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Також, доводи апеляційної скарги стосовно того, що з 14.10.2016 року він утримується під вартою, вину визнає в повному обсязі та йому має бути зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що на даний час становить 8 років та 10 місяців, вказує, що фактично відбув покарання, яке йому має бути призначено, колегія суддів вважає передчасними оскільки вказане питання повинно вирішуватися при розгляді справи по суті.

Крім, того доводи апеляційної скарги про те, що стан його здоров`я погіршився та йому необхідне лікування, яке в умовах установи не можливе, колегіє суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки підтверджуючих документів того, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися під вартою, та йому не можу надаватися відповідне лікування в умовах СІЗО до суду апеляційної інстанції не надано.

Крім того жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Більше того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою ним та його захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вище викладене, колегія суддів, із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 від 16.03.2021 року, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, тобто з 16 березня 2021 року до 14 травня 2021 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)