Ухвала
23 березня 2021 року
м. Київ
справа № 180/1597/17
провадження № 51-1413ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2021 року щодо засудженого,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України.
Однак, усупереч вимог КПК, захисник звернувся до суду касаційної інстанції

з касаційною скаргою, яку адресував Верховному суду України.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що

є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
При цьому, доводи щодо неповноти судового розгляду, а також незгода з фактичними обставинами кримінального провадження не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, оскільки, відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
В касаційній скарзі захисника, з огляду на приписи статей 412 - 414 КПК та повноваження суду касаційної інстанції, не йдеться про підстави скасування оскаржених судових рішень згідно ст. 438 зазначеного Кодексу.
Посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність захисник не обґрунтовує своїх тверджень про наявність в діях ОСОБА_5 ознак необхідної оборони, не наводить аргументів стосовно ознак правомірності необхідної оборони, зокрема своєчасності захисту від суспільно-небезпечного посягання, не вказує яких помилок допустилися суди при застосуванні норм матеріального закону.
Стверджуючи про порушення вимог ст. 23 КПК, яке полягає на думку сторони захисту

у не дослідженні в судовому провадженні речових доказів, захисник не конкретизує який суд безпосередньо не дослідив зазначені докази, який обсяг доказів для дослідження був визначений судом першої інстанції відповідно до приписів ст. 349 КПК, чи наполягала сторона захисту на їх дослідженні з метою спростування версії сторони обвинувачення, чи були зазначені доводи предметом апеляційного перегляду та які порушення допустив суд апеляційної інстанції за його результатами. Водночас захисник не зазначає, чи були відомості, що містяться в тих речових доказах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, визнані доказами в судовому провадженні, та чи були такі докази покладені в підґрунтя висновку суду про винуватість засудженого в інкримінованому злочині.
Вказуючи на безпідставне відхилення судом, на переконання захисника, його клопотань про призначення експертизи, не обґрунтовує свої твердження посиланнями на кримінальні процесуальні норми та конкретні порушення, допущені під час розгляду заявлених клопотань. Не вказує чи були зазначені порушення предметом апеляційного оскарження і які порушення допустив апеляційний суд за наслідками їх розгляду.
Стверджуючи в касаційній скарзі про недопустимість окремих доказів, захисник не посилається в обґрунтування своїх доводів на норми кримінального процесуального права, зміст яких підтверджує його твердження, як не обґрунтовує і своєї незгоди з висновками апеляційного суду за результатами апеляційного перегляду за аналогічними в цій частині доводами апеляційної скарги.
Висунувши вимогу про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, захисник не наводить обґрунтування підстав для цього, передбачених ст. 415 КПК.
Крім того, не вказує яких саме порушень припустився суд апеляційної інстанції з огляду на межі, встановлені ст. 404 КПК, та порядок апеляційного перегляду, визначений

ст. 405 цього Кодексу, які доводи апеляційної скарги залишилися без мотивованої відповіді та яких норм кримінального процесуального та кримінального матеріального права недотримався цей суд.
Не погоджуючись з видом і розміром призначеного засудженому покарання, захисник не наводить доводів про його явну несправедливість. В той же час зазначена оцінка суперечить іншим доводам касаційної скарги, де захисник стверджує про відсутність в діях засудженого ознак злочину, передбаченого ст. 121 КК.
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк для усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3