Справа № 481/529/21
Провадж.№ 1-в/481/64/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Новобузький ВЦ №103» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг, Миколаївської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , наразі відбуваючого покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 01.07.2019 року за п. 6,9.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.289, ч.3 ст.146, ч.1 ст.263, ч. 1 ст.70, 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього особистого майна ( залік 05 років 10 місяців 04 дня)
початок строку покарання: 05.02.2014 року,
кінець строку покарання: 01.04.2023 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

Встановив:
07.05.2021 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від відбування покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 01.07.2019 року.
Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. Суду пояснив, що він щиро розкаюється у вчиненні злочину, повністю усвідомив наскільки протиправною та злочинною був його вчинок, за час відбування покарання він одружився, має сина, тому хоче створити повноцінну сім`ю, влаштуватися на роботу та прожити нормальне життя.
Представник виправного центру ОСОБА_4 клопотання засудженого ОСОБА_5 підтримав та не заперечував проти його задоволення. Додав, що дійсно засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою довів, що він повністю усвідомив свій злочин, розкаюється в ньому, і в повній мірі заслуговує на заохочення у виді умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
Вислухавши думку прокурора, який вважає можливим задовольнити клопотання засудженого, дослідивши матеріали особової справи засудженого та матеріали надані суду до заяви засудженого, суд приходить до такого висновку.
Вироком Київського районного суду міста Одеси від 01 липня 2019 року ОСОБА_5 був засуджений за вчинення злочинів, передбаченихч.1 ст.263, ч.3 ст.146, ч.2 ст.289, ч.4 ст.187, п.6, п.9, п.12 ч.2 ст.115 КК України, та йому призначено покарання, відповідно до ст.70, ст.71 КК України, 15 років позбавлення волі з конфіскацією особисто йому належного майна, із зарахуванням строку попереднього ув`язнення з 05 лютого 2014 року по 05 серпня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України.
З 20 серпня 2019 року відбував покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72». За період відбування покарання характеризувався позитивно.
Ухвалою Вознесенського районного суду Миколаївської області від 17.04.2020 року ОСОБА_5 невідбуту частину основного покарання в виді 03 /трьох/ років 03 /трьох/ місяців 21 /двадцяти одного/ дні - замінено на обмеження волі на той самий строк, направивши його до місця відбування покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з під варти при прибутті до місця відбування основного покарання, зарахувавши в строк відбування основного покарання тримання його під вартою з 17 квітня 2020 року, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі, відповідають два дні обмеження волі, виходячи із положень п.п.б/ п.1 ч.1 ст.72 КК України..
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 прибув до ДУ «Новобузький ВЦ (№ 103)» для відбуття покарання у вигляді обмеження волі 21.08.2020 року.
Станом на 16.06.2021 року засуджений фактично відбув визначені ч. 3 ст. 81 КК України 3/4 частини призначеного судом строку покарання (11 років 03 місяці), невідбута частина якого складає 01 рік 09 місяців і 15 днів.

Як слідує із характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 05.05.2021 року, за весь період відбування покарання характеризується позитивно. На зауваження реагує спокійно, завжди приймає виважені рішення. За власної ініціативи залучався до робіт по заготівлі хмизу для забезпечення роботи їдальні та пекарні установи. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Не допускає порушень порядку відбування покарань. Спальне місце та приліжкову тумбочку завжди утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. У скоєному злочині розкаюється. Усвідомив тяжкість та суспільну небезпеку скоєного злочину. Повністю визнає себе винним у скоєному злочині.
Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 від 05.05.2021 року має 05 заохочень за сумлінне ставлення до праці та добру поведінку (з 03.01.2010 року по 15.04.2021 рік, які є систематичними) та 2 стягнення (в 2014 та 2017 роках), які погашені у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до осіб, що відбувають покарання, зокрема, і у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130Кримінально-виконавчогокодексу України (надалі КВК України), але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
В контексті вимог ст. 6 КВК України сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженої особи, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що вбачається у поведінці засудженого.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

З огляду на викладене, доводи засудженого ОСОБА_5 про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,
Постановив:
Клопотання ОСОБА_5 задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Київського районного суду міста Одеси від 01.07.2019 року, умовно-достроково звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі, невідбута частина якого складає: 01 рік 09 місяців 15 днів.
Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Новобузького виправного центру №103».
Ухвала набирає законної сили після спливу строку на її оскарження і на неї може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 18.06.2021 року о 10:00 год.

Суддя