Справа № 138/1217/21
Провадження №:1-кс/138/221/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2021 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду клопотання прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000001 від 30.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
20.05.2021 до Могилів-Подільського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000001 від 30.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Клопотання мотивовано наступним.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2021 за №0000001 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 364 КК України за фактом зловживання невідомими особами службовим становищем, які, всупереч передбаченого законодавством України порядку надання у приватну власність земельних ділянок, поза волею власника в особі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, в порушення ст.116, 122 Земельного кодексу України, надали земельні ділянки державної власності (поза межами населеного пункту), які знаходяться на території Могилів-Подільського району Вінницької області, в приватну власність, чим спричинили істотну шкоду державним інтересам.
Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчому відділу Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

В ході досудового розслідування було встановлено, що ряд земельних ділянок надано у приватну власність за рішенням органу місцевого самоврядування Мурованокуриловецького району для ведення особистого селянського господарства в порушення ст.122 Земельного Кодексу України, а саме:
1) за рішенням Рівненської сільської ради кадастрові номера:
- :03:003:0420 ОСОБА_4
- :03:003:0428 ОСОБА_5
- :03:003:0425 ОСОБА_6
- :03:003:0421 ОСОБА_7
- :03:003:0426 ОСОБА_8
- :03:003:0424 ОСОБА_9
2) за рішенням Конищівської сільської ради кадастрові номера:
- :04:002:0177 ОСОБА_10
- :04:002:0172 ОСОБА_11
- :04:002:0188 ОСОБА_12
- :04:002:0199 ОСОБА_13
3) за рішенням Курашовецької сільської ради кадастрові номера:
- :07:002:0627 ОСОБА_14
- :07:002:0609 ОСОБА_15
- :07:002:0604 ОСОБА_16
- :07:002:0605 ОСОБА_17
- :07:002:0606 ОСОБА_18
- :07:002:0607 ОСОБА_19
- :07:002:0608 ОСОБА_20
- :07:002:0610 ОСОБА_21
- :07:002:0611 ОСОБА_22
- :07:002:0612 ОСОБА_23
- :07:002:0613 ОСОБА_24
- :07:002:0614 ОСОБА_25
- :07:002:0615 ОСОБА_26
- :07:002:0618 ОСОБА_27
- :07:002:0619 ОСОБА_28
- :07:002:0620 ОСОБА_29
- :07:002:0621 ОСОБА_30
- :07:002:0622 ОСОБА_31
- :07:002:0623 ОСОБА_32
- :07:002:0624 ОСОБА_33
- :07:002:0625 ОСОБА_34
- :07:002:0626 ОСОБА_35
- :07:002:0628 ОСОБА_36
Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №0-2-0.6-3500/2-21 від 13.04.2021, вказані земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту, розпорядником земель згідно ст.122 Земельного Кодексу України, є Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

В ході досудового розслідування встановлено, що рішення Курашовецькою, Конищівською, Рівненською сільськими радами, на підставі яких здійснювалась державна реєстрації права приватної власності на земельні ділянки, не приймались та не видавались, що підтверджується протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.05.2021 у Мурованокуриловецькій селищній раді, яка є правонаступником всього майна, прав та обов`язків в тому числі Курашовецької, Конищівської та Рівненської сільських рад.

Об`єктом злочину, передбаченого ст.364 КК України, є встановлений законом порядок здійснення посадовими та службовими особами органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх апарату, об`єднань громадян, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності своїх повноважень.

В даному випадку об`єктом злочину є встановлений законом порядок розпорядження земельною ділянкою державної власності відповідно до вимог ст.122 Земельного Кодексу України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 33 земельні ділянки державної власності, які знаходяться на території Могилів-Подільського району Вінницької області, незаконно, всупереч передбаченого законодавством України порядку надання у приватну власність, поза волею власника держави в особі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, в порушення ст. 116, 122 Земельного кодексу України, надано в приватну власність, а в подальшому незаконно відчужено на користь третіх осіб.

Предметом злочину в даному випадку є земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які незаконно вибули з державної власності, кадастрові номера :03:003:0420, :03:003:0428, :03:003:0425, :03:003:0421, :03:003:0426, :03:003:0424, :04:002:0177, :04:002:0172, :04:002:0188, :04:002:0199, :07:002:0627, :07:002:0609, :07:002:0604, :07:002:0605, :07:002:0606, :07:002:0607, :07:002:0608, :07:002:0610, :07:002:0611, :07:002:0612, :07:002:0613, :07:002:0614, :07:002:0615, :07:002:0618, :07:002:0619, :07:002:0620, :07:002:0621, :07:002:0622, :07:002:0623, :07:002:0624, :07:002:0625, :07:002:0626, :07:002:0628, та набуті у приватну власність кримінально протиправним шляхом.

Підстава та мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна
Відповідно до вимог абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Постановою прокурора від 19.05.2021 земельні ділянки кадастрові номера :03:003:0420, :03:003:0428, :03:003:0425, :03:003:0421, :03:003:0426, :03:003:0424, :04:002:0177, :04:002:0172, :04:002:0188, :04:002:0199, :07:002:0627, :07:002:0609, :07:002:0604, :07:002:0605, :07:002:0606, :07:002:0607, :07:002:0608, :07:002:0610, :07:002:0611, :07:002:0612, :07:002:0613, :07:002:0614, :07:002:0615, :07:002:0618, :07:002:0619, :07:002:0620, :07:002:0621, :07:002:0622, :07:002:0623, :07:002:0624, :07:002:0625, :07:002:0626, :07:002:0628 визнані речовими доказами відповідно до вимог ст.98 КПК України, оскільки відносяться до предметів, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

А тому вказане майно а саме земельні ділянки, які незаконно вибули з державної власності та на даний час належать фізичним особам на праві приватної власності, - відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а тому може накладатись арешт згідно ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що вказані земельні ділянки, незаконно отримані у власність первісними набувачами, відчужені на користь третіх осіб добросовісних набувачів ОСОБА_37 (кадастрові номера :07:002:0609, :07:002:0604, :07:002:0605, :07:002:0606, :07:002:0607, :07:002:0608, :07:002:0610, :07:002:0611, :07:002:0612, :07:002:0613, :07:002:0614, :07:002:0615, :07:002:0618, :07:002:0619, :07:002:0620, :07:002:0621, :07:002:0622, :07:002:0623, :07:002:0624, :07:002:0625, :07:002:0626, :07:002:0628) та ОСОБА_38 (кадастрові номера :03:003:0420, :03:003:0428, :03:003:0425, :03:003:0421, :03:003:0426, :03:003:0424, :04:002:0177, :04:002:0172, :04:002:0188, :04:002:0199). Земельна ділянка кадастровий номер :07:002:0627 залишається у власності згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у первісного набувача ОСОБА_14 .

Крім того, згідно рапорту старшого оперуповноваженого УСР у Вінницькій області ДСР НП України від 11.05.2021, вказані земельні ділянки, які придбані лише в лютому-березні 2021 року та належать ОСОБА_39 та ОСОБА_40 , останні намагаються відчужити для того, щоб приховати причетність винних осіб у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_41 протягом кінця квітня початку травня 2021 року встигла відчужити на користь ОСОБА_38 земельні ділянки, які незаконно надані у приватну власність за рішенням Курашовецької сільської ради, а саме: кадастрові номера :07:002:0609, :07:002:0604, :07:002:0605, :07:002:0606, :07:002:0607, :07:002:0608, :07:002:0610, :07:002:0611, :07:002:0612, :07:002:0613, :07:002:0614, :07:002:0615, :07:002:0618, :07:002:0619, :07:002:0620, :07:002:0621, :07:002:0622, :07:002:0623, :07:002:0624, :07:002:0625, :07:002:0626, :07:002:0628.

ОСОБА_42 станом на 19.05.2021 є власником незаконно відчужених з державної власності земельних ділянок кадастрові номера :07:002:0609, :07:002:0604, :07:002:0605, :07:002:0606, :07:002:0607, :07:002:0608, :07:002:0610, :07:002:0611, :07:002:0612, :07:002:0613, :07:002:0614, :07:002:0615, :07:002:0618, :07:002:0619, :07:002:0620, :07:002:0621, :07:002:0622, :07:002:0623, :07:002:0624, :07:002:0625, :07:002:0626, :07:002:0628, :03:003:0420, :03:003:0428, :03:003:0425, :03:003:0421, :03:003:0426, :03:003:0424, :04:002:0177, :04:002:0172, :04:002:0188, :04:002:0199.

Тому, враховуючи те, що речові докази земельні ділянки, які незаконно відчужені з державної власності та відносяться до предметів, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом, належать добросовісному набувачу ОСОБА_40 , з метою забезпечення збереженості речових доказів та недопущення їх подальшого незаконного відчуження, виникла необхідність в накладенні арешту на майно земельні ділянки кадастрові номера :03:003:0420, :03:003:0428, :03:003:0425, :03:003:0421, :03:003:0426, :03:003:0424, :04:002:0177, :04:002:0172, :04:002:0188, :04:002:0199, :07:002:0609, :07:002:0604, :07:002:0605, :07:002:0606, :07:002:0607, :07:002:0608, :07:002:0610, :07:002:0611, :07:002:0612, :07:002:0613, :07:002:0614, :07:002:0615, :07:002:0618, :07:002:0619, :07:002:0620, :07:002:0621, :07:002:0622, :07:002:0623, :07:002:0624, :07:002:0625, :07:002:0626, :07:002:0628.

Враховуючи те, що у власності ОСОБА_14 знаходиться земельна ділянка кадастровий номер :07:002:0627, яку вона незаконно отримала у власність в порушення вимог ст.122 Земельного кодексу України, з метою забезпечення збереженості речових доказів та недопущення їх незаконного відчуження, виникла необхідність в накладенні арешту на майно земельну ділянку кадастровий номер :07:002:0627.

Перелік і види майна, що належить арештувати
Майно, що належить арештувати, є - земельні ділянки кадастрові номера :03:003:0420, :03:003:0428, :03:003:0425, :03:003:0421, :03:003:0426, :03:003:0424, :04:002:0177, :04:002:0172, :04:002:0188, :04:002:0199, :07:002:0627, :07:002:0609, :07:002:0604, :07:002:0605, :07:002:0606, :07:002:0607, :07:002:0608, :07:002:0610, :07:002:0611, :07:002:0612, :07:002:0613, :07:002:0614, :07:002:0615, :07:002:0618, :07:002:0619, :07:002:0620, :07:002:0621, :07:002:0622, :07:002:0623, :07:002:0624, :07:002:0625, :07:002:0626, :07:002:0628, які визнані речовими доказами, оскільки відносяться до предметів, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
Згідно інформаційних довідок Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 19.05.2021, ОСОБА_42 є власником незаконно відчужених з державної власності земельних ділянок кадастрові номера :07:002:0609, :07:002:0604, :07:002:0605, :07:002:0606, :07:002:0607, :07:002:0608, :07:002:0610, :07:002:0611, :07:002:0612, :07:002:0613, :07:002:0614, :07:002:0615, :07:002:0618, :07:002:0619, :07:002:0620, :07:002:0621, :07:002:0622, :07:002:0623, :07:002:0624, :07:002:0625, :07:002:0626, :07:002:0628, :03:003:0420, :03:003:0428, :03:003:0425, :03:003:0421, :03:003:0426, :03:003:0424, :04:002:0177, :04:002:0172, :04:002:0188, :04:002:0199.

Власником незаконно наданої у власність земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0627, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 19.05.2021, є ОСОБА_14 .

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати : правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи те, що завданням арешту майна, зокрема, є запобігання можливості його відчуження, та наявність ризиків, що вказані земельні ділянки плануються відчужуватись, для недопущення їх подальшого незаконного відчуження, виникла необхідність у застосуванні арешту майна.

Вирішуючи питання про розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, необхідно врахувати положення статті 2 КПК України, відповідно до якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Звернення прокурора до суду з клопотанням про арешт майна спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Згідно з постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Конституції України, ч. 1 ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами статей 4, 5 ЗК України основними принципами земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

З огляду на таке, положення ч. 1 ст. 83, ч.1 ст. 84, ст. 122 ЗК України, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес.

«Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі, що незаконно вибула з такої власності.

З метою встановлення правового порядку, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, з метою недопущення в подальшому порушень інтересів держави через продовження протиправної діяльності щодо незаконного відчуження земель, з метою збереження речових доказів для подальшого повернення в державну власність землі, що незаконно вибула з державної власності, необхідно накласти арешт, встановивши заборону відчуження та вчинення будь-яких нотаріальних та реєстраційних дій з даним нерухомим майном.

Оскільки все таки саме держава втратили земельні ділянки внаслідок вчинення кримінально протиправних дій, враховуючи незаконне їх відчуження, - обмеження третіх осіб у розпорядженні вказаними земельними ділянками не порушує цей «справедливий баланс» між державним та приватним інтересами.

Вирішуючи питання про наслідки арешту майна для третіх осіб, в клопотанні про арешт майна не ставиться питання про припинення права власності, про заборону володіння та користування земельними ділянками, а лише ставиться питання про заборону відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій з даним нерухомим майном.

Відповідно до вимог ст.319 ЦПК України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Незастосування заборони розпорядження майном, призведе до подальшої незаконної передачі таких земельних ділянок у приватну власність третім особам на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п.5-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі Порядок), судові рішення про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, що надходять до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, невідкладно реєструються державним реєстратором, нотаріусом у базі даних заяв.

Відповідно до п.17 Порядку, у разі наявності у базі даних заяв судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, державний реєстратор невідкладно за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав зупиняє державну реєстрацію прав з посиланням на зареєстроване у базі даних заяв рішення суду.

Положеннями статті 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.1 і 2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу відчуження, на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Тому, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищевказане майно є об`єктом кримінально протиправних дій та набуте кримінально протиправним шляхом, може бути доказом кримінального правопорушення, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, необхідно вжити заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на зазначене майно для забезпечення належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні та недопущення можливості їх подальшого незаконного відчуження.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала з мотивів наведених у ньому та просила його задовольнити. Підтвердила, що станом на день розгляду клопотання, враховуючи результати тимчасового доступу до речей і документів Мурованокурниловецької селищної ради, встановлено, що рішення Рівненською, Конищівською, Курашовецькою сільскими радами Мурованокуриловецького району, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація права приватної власності на земельні ділянки, не приймалися. Допитані, в якості свідків, особи, які першими набули право власності на земельні ділянки, повідомили, що з заявами про приватизацію земельної ділянки не звертались. На пропозицію знайомих, за винагороду, оформили доручення на розпорядження земельною ділянкою, яка гарантована їм Конституцією України. За період січень-травень 2021, по деяким земельним ділянкам, тричі відбулася зміна власників, що свідчить про те, що існує ризик відчуження майна в результаті може бути завдана шкода третім особам, які не мають відношення до скоєння кримінального правопорушення. Пояснила, що після підтвердження того, що рішення сільських рад є підробленими та встановлення суб`єктного складу, буде вирішено питання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення власника майна є необхідним, з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власника майна.
Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши прокурора, вважаю, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В провадженні СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000001 від 30.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Постановою прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_43 від 19 травня 2021 року земельні ділянки, на які прокурор в клопотанні просить накласти арешт, визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000001 від 30 березня 2021 року, за ч.2 ст.364 КК України, посилаючись на те, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.. 98 КПК України, є предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень прокурора, що земельні ділянки, перелік яких вказано у клопотанні, є предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом , тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Крім того, прокурором доведено існування реальних ризиків передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.
Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Беручи до уваги викладене вище, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходжу до висновку клопотання прокурора задоволити частково.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на речові докази земельні ділянки кадастрові номери :03:003:0420, :03:003:0428, :03:003:0425, :03:003:0421, :03:003:0426, :03:003:0424, :04:002:0177, :04:002:0172, :04:002:0188, :04:002:0199, :07:002:0609, :07:002:0604, :07:002:0605, :07:002:0606, :07:002:0607, :07:002:0608, :07:002:0610, :07:002:0611, :07:002:0612, :07:002:0613, :07:002:0614, :07:002:0615, :07:002:0618, :07:002:0619, :07:002:0620, :07:002:0621, :07:002:0622, :07:002:0623, :07:002:0624, :07:002:0625, :07:002:0626, :07:002:0628, право приватної власності на які, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 19.05.2021, зареєстроване за ОСОБА_44 , заборонивши відчуження.
Накласти арешт на речові докази - земельну ділянку кадастровий номер :07:002:0627, право приватної власності на яку, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 19.05.2021, зареєстроване за ОСОБА_14 , заборонивши відчуження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1