УХВАЛА

26.04.21 справа № 133/234/21
провадження № 1-кп/133/316/21
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачуваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000728 від 13.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не депутата, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, клопотання прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИЛА:
До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Ухвалою суду від 05.02.2021 року за цим провадженням було призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просила призначити справу до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечував щодо призначення справи до розгляду.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду виходячи з такого.
Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Козятинському міськрайонному суду Вінницької області.
Отже, у суду наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.
В підготовчому судовому засіданні від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком на 60 днів, оскільки строк тримання під вартою закінчується, однак не вбачається за можливе, що судовий розгляд буде завершений до закінчення такого строку. При цьому прокурор вказала, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, а тому продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним з метою запобігання ризикам переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Подане клопотання прокурор підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Захисник просив змінити міру запобіжного заходу на більш м`яку - у виді цілодобового домашнього арешту. Посилався на те, що батько обвинуваченого погоджується, щоб останній перебував у нього за місцем проживання щоб відбувати цілодобовий домашній арешт. Хоча вказав, що особистої розмови з цього приводу з батьком ОСОБА_4 він не мав. Сам ОСОБА_4 зазначив, що батько один раз приніс йому передачу, а тому він зробив висновок, що їхні стосунки, які є напруженими, налагоджуються. Проте також пояснив, що розмови з приводу його проживання за місцем проживання батька не було. Доказів того, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, що його батько згоден на проживання разом з обвинуваченим, суду не надано.
Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд має право обрати змінити чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Розгляд відповідного клопотання проводиться з врахуванням правил, передбачених розділом ІІ КПК України.
Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.03.2021 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 05.03.2021 по 03.05.2021 включно.
01.02.2021 до суду направлений обвинувальний акт щодо Кальватинського МО. При цьому прокурор посилається на докази, зібрані під час досудового розслідування, як на підставу, що підтверджує обгрунтованість обвинувачення.
Отже, обгрунтованість підозри є доведеною.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
Прокурор обгрунтовує наявність ризиків, визначених п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового зозслідування та/або суду, полягає у тому, що останній неодноразово судимий: 1) 20.08.2014 Козятинським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 гривень; 2) 22.12.2014 Козятинським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 04.03.2016 року скасовано іспитовий строк, встановлений вироком Козятинського міськрайонного суду від 22.12.2014, та направлено для відбуття покарання у виді 2 років обмеження волі; 30.01.2019 рішенням Крижопільського районного суду на підставі ст. 81 КК України звільнений від відбуття покарання умовно-достроково на строк 11 місяців 19 днів; 3) 29.11.2019 обвинувальниний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України направлено до Козятинського міськрайонного суду, рішення у кримінальному провадженні не постановлено; 14.12.2019 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України направлено до Козятинського міськрайонного суду, рішення у кримінальному провадженні не постановлено. На даний час ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності у двох кримінальних провадженнях, які перебувають на розгляді у Козятинському міськрайонному суді з 2019 року. Нові злочини ОСОБА_4 вчинив, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду від 22.12.2014 . ОСОБА_4 не працює, не має законних джерел доходів для забезпечення свого існування. Таким чином, є підстави вважати, що існують ризики повторного вчинення злочинів останнім.
Крім того, ОСОБА_4 не проживає за місцем своєї реєстрації, що унеможливлює його виклик до слідчого і суду, тому є підстави вважати, що існують ризики ухилення ОСОБА_4 від явки до слідчого і суду. Доказів того, що таке місце проживання у нього з`явилось, суду не надано. Так, жодного доказу, що батько обвинуваченого погоджується, щоб його син у нього проживав, суду не надано.
Наведене свідчить про те, що продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу, та які підтримані прокурором у підготовчому судовому засіданні, а саме: що обвинувачений перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що вказані ризики не зменшились.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, вік та стан його здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
У п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме - умисного тяжкого злочину у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого, який є неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів проти власності, а також викрадень чужого майна, за які він відбував реальну міру покарання, що не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, факт його переховування, що доволиться матеріалами справи, вказують на обґрунтованість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, обгрунтованим є ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обґрунтовується таким.
ОСОБА_4 не має постійного місця проживання та не зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою, вказаній як його фактичне місце проживання; місце його постійного проживання, про яке вказує обвинувачений, не підтверджено жодними доказами. Він не одружений та не має стійких соціальних зв`язків, зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 21.03.2014 року з діагнозом «Синдром залежності від алкоголю ІІ ступеня»; неодноразово судимий.
Будь-яких доказів, на підтвердження фактичних обставин, про які зазначали обвинувачений та його захисник, ними надано не було. Так, наполягаючи на можливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не було доведено наявності постійного місця проживання ОСОБА_4 . Так, будь-які документи, які б підтвердили місце постійного проживання суду не надавались. За місцем реєстрації він не проживав, його родичі не висловили згоди на його проживання разом з ними, зокрема обвинуваченим не надано доказів, що його батько погоджується, щоб той проживав разом з ним.
Прокурор, з огляду на те, що обвинувачений не має постійного місця проживання, заперечувала можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігання ризикам, суд вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.
Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
За сукупності наведених обставин, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки обставин, що могли б свідчити про недоцільність застосування запобіжного заходу - зменшення або нівелювання встановлених ризиків, про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.
З урахуванням положень ст.ст. 182, 183 КПК України, та вищевикладених обставин, суд вважає необхідним залишити без змін визначену обвинуваченому заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок з визначеними обов`язками, передбаченими ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 314, 316КПК України, суддя,-

УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не депутата, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - з 26.04.2021 по 24.06.2021 включно.
Залишити без змін, визначену слідчим суддею в ухвалі Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.01.2021, заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок, у разі внесення якої обвинувачений ОСОБА_4 звільняється з-під варти під заставу.
Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152; банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача (IBAN) UA0000401, призначення платежу: запобіжний захід- застава.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України обов`язок прибувати на виклики уповноважених осіб органу досудового слідства та суду; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора чи суду; пройти курс лікування від алкогольної залежності та повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання та роботи, носити електронний засіб контролю.
Виконання ухвали покласти на працівників відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому.
Судове засідання призначити на 16:20 годину 05 квітня 2021 року.
Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею ОСОБА_1 одноособово.
У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 5 днів до Вінницького апеляційного суду.
Повна ухвала буде проголошена 29.04.2021 о 16:30 год.
Суддя ОСОБА_1

Дата документу 26.04.21