Справа №212/1136/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження та відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України без фіксування судового провадження технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в міста Кривому Розі кримінальне провадження за № 0000075 від 31 січня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_3 30.01.2021 року приблизно о 03.00 годині, прийшов до свого знайомого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .
Цієї ж ночі, перебуваючи у кімнаті вищевказаної квартири, ОСОБА_3 помітив мобільний телефон Хіаоmі Мі А2 Lіtе 3|32 GB, який лежав на ортопедичному матраці на підлозі, який належить неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час, у нього раптово виник умисел, на таємне викрадення чужого майна.
Після чого, ОСОБА_3 дочекався поки ОСОБА_4 ляже спати, приблизно о 07.30 годині, 30.01.2021 року знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сплять, а також відсутністю будь-яких інших свідків та очевидців, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки Хіаоmі Мі А2 Lіtе 3|32 GB, який належить неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 , вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи №2084 від 03.02.2021 року, становить 2000 гривень.
З викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння правопорушення зник, звернувши викрадене майно, на свою користь і розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток на загальну суму 2000 гривень
Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

До обвинувального акту відносно ОСОБА_3 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_6 відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку за ч.1 ст.185 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження відповідно до ч.2 ст. 302 КПК України.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 та її законний представник ОСОБА_7 , погодились із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчиненого відносно неповнолітньої потерпілої кримінального правопорушення та будучи ознайомленими з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, не заперечували проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, про що надали до суду відповідну заяву.

На підставі вищевикладеного, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені судом докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст. 65-67 КК України, суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, що вчинений умисно, особу винного, який є не судимим, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, згідно характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, обставин що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не виявлено.

З врахуванням зазначених вище обставин, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.185 КК України та беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75, 76 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На досудовому розслідуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373-376, 381-382 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді обмеженням волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: мобільний телефон Хіаоmі Мі А2 Lіtе 3|32 GB, якій передано на зберігання законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_7 - залишити у розпорядженні власника.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1