Справа361/698/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2623/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

29 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 квітня 2021 року, якоюОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 6 червня 2021 рокувключно,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000437 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської областівід 08.04.2021 року продовжено ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України та ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 06.06.2021 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення, звільнивши ОСОБА_6 з-під варти.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, а висновки суду, наведені у оскаржуваному рішенні не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає, що клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є передчасним, а суд першої інстанції необґрунтовано його задовольнив. Також вважає, що ризики, на які посилався прокурор у своєму клопотанні відсутні, оскільки будь-яких доводів про те, що обвинувачений може переховуватись від суду не надано, а також, фактично вже всі матеріали справи були досліджені, всі свідки допитані, а тому, вказувати на наявність ризику впливу на свідків немає підстав. Також зазначає, що підстав для перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким іншим чином у сторони обвинувачення також немає, будь-які дані з даного приводу суду не надані. Захисник також зазначає, що ОСОБА_6 є одруженим, має на утриманні малолітню дитину, батьків та наявність у нього постійного місця проживання. Вважає, що належних, допустимих доказів та достатніх доказів існування ризиків сторона обвинувачення не надала, а тому клопотання прокурора є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 184 та 199 КПК України.

Оскільки апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не містила клопотання про її розгляд за участю сторін, а відтак така апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.4 ст. 422-1 КПК України без участі сторін.

Перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , тому рішення суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 апеляційним судом не переглядається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст.55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 04.12.1995 року у справі «Bellet v. France» зазначив, що ст.6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КПК України).

Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно з ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіряючи відповідно до ст. 331 КПК України підстави доцільності продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, місцевий суд врахував наявність обґрунтованої підозри, тяжкість обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, в тому числі вік, стан здоров`я та сімейний стан; також місцевий суд врахував, що відносно обвинуваченого продовжують існувати ризики, зазначені в пунктах 1 та 4 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений, будучи обізнаними про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним за інкримінованими статтями, може ухилятись та переховуватись від суду, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, місцевим судом взято до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у рішенні Європейського суду у справі «Летельє проти Франції», щодо забезпечення не лише поваги до особистої свободи обвинуваченого, але і необхідності забезпечення високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів. Суд також врахував практику Європейського Суду з прав людини, висловлену у своєму рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», згідно якої тримання під вартою може бути виправданим за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканості, а також у рішенні від 20.05.2010 року у справі « Москаленко проти України», де Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що лише застосування запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_6 під вартою ефективно запобігатиме наявним ризикам та забезпечить належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

При цьому, суд першої інстанції враховував, що злочин у даному кримінальному провадженні вчинено із застосуванням насильства, за правилами ч. 4 ст. 183 КПК України та не визначив розмір застави обвинуваченому ОСОБА_6 . З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Доводів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції захисником не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 без змін.

Керуючись положеннями ст.ст. 183, 331, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської областівід 8 квітня 2021 року в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя