Справа № 638/9731/21
Провадження № 1-кп/638/1294/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова в дистанційному режимі відеоконференції з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» кримінальне провадження №0000558 від 13 травня 2021 року з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, який відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)», раніше засудженого:
1) 24 травня 2006 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 3 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
2) 27 жовтня 2008 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст. 289 ч. 2, 185 ч. 2, 396 ч. 1, 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 02 серпня 2010 року згідно постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 липня 2010 року на підставі ст. 81 КК України умовно- достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 23 дні;
3) 05 грудня 2011 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2, 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі;
4) 11 червня 2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 391 ч. 1, 71 КК України до 4 років 2 місяців 4 днів позбавлення волі. Звільнений 25 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання;
5) 31 січня 2017 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі;
6) 21 березня 2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. 391 ч. 2, 71 КК України до 1 року 10 місяців розбавлення волі. Звільнений 21.01.2020 року по відбуттю строку покарання;
7) 19 листопада 2020 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 26 січня 2021 року вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2020 року в частині призначеного покарання змінено: на підставі ст. 68 ч. 3 КК України зменшено покарання та вважати засудженим за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі. В решті вирок залишений без змін;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24 лютого 2020 року, на цей час кінець строку відбуття ним покарання є 20 лютого 2024 року.
Засуджений ОСОБА_5 в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» перебував з 24 лютого 2020 року. Згідно наряду Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції України № 22-781/14/14/14-21 від 18.02.2021 року розподілений до державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», яка знаходиться по вул. Цезаря Кюї, 44, у м. Харкові.
18 березня 2021 року по прибуттю до держаної установи «Олексіївської виправної колонії (№25)» засудженому ОСОБА_5 були роз`яснені права та обов`язки засуджених та вимоги режиму відбування покарання.
З моменту прибуття до зазначеної вище колонії засуджений ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою порушення режиму відбуття покарання, став на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації установи та станом на 11 травня 2021 року мав 27 (двадцять сім) дисциплінарних стягнень в установі за різні порушення режиму відбуття покарання, а саме: 1 раз поміщався до карцеру, 5 разів поміщався до дисциплінарного ізолятору, 1 раз поміщався до приміщення камерного типу, мав 6 суворих доган та 14 доган. За час відбування покарання не заохочувався.
11 травня 2021 року близько 9 години 10 хвилин начальник дільниці - начальник відділення соціально-психологічної служби старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 в присутності чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , чергового офіцера ДІЗО-ПКТ, ДПК лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_8 та молодшого інспектора ВНіБ приміщення ДІЗО-ПКТ, ДПК старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_9 , пред`явив засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України, строк 4 років позбавлення волі, початок строку: 20 лютого 2020 року, кінець строку: 20 лютого 2024 року, який утримується в дільниці посиленого контролю, законну вимогу, а саме приступити до чергування по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань.
З графіком чергувань та обов`язками чергового по ДПК засуджений ОСОБА_5 був письмово ознайомлений, скарг на стан здоров`я не висловлював, всім необхідним інвентарем для проведення прибирання в камері №2 ДПК був забезпечений в повному обсязі.
В свою чергу, засуджений ОСОБА_5 демонстративно, в категоричній формі, відкрито, вживаючи жаргонні слова, відмовився від виконання законної вимоги начальника дільниці - начальника відділення соціально-психологічної служби старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 виконати обов`язки чергового по камері №2 ДПК, а саме здійснити вологе прибирання камери. Причину свою відмову засуджений ОСОБА_5 пояснив тим, що прибирання повинні робити за нього інші засуджені, оскільки виконання ним особисто цих робіт принижує його людську гідність. Начальник дільниці начальник відділення соціально-психологічної служби старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 роз`яснив засудженому ОСОБА_5 , що в разі якщо останній продовжить відмовлятись від виконання його, як представника адміністрації виправної установи, законних вимог, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.
При цьому, засуджений ОСОБА_5 заявив, що правові наслідки відмови від виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи його не хвилюють, взагалі виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи принижує його людську гідність та він і в майбутньому немає наміру їх виконувати. Начальник дільниці начальник відділення соціально-психологічної служби старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 повідомив засудженому ОСОБА_5 , щоб останній подумав і вищевказані представники установи вийшли з розташування камери №2 ДПК.
12 травня 2021 року близько 09 години 15 хвилин начальник дільниці - начальник відділення соціально-психологічної служби старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 в присутності чергового помічника начальника установи капітана внутрішньої служби ОСОБА_10 , в присутності чергового офіцера ДІЗО-ПКТ, ДПК старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_11 та молодшого інспектора ВНіБ приміщення ДІЗО-ПКТ, ДПК старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_12 вдруге пред`явив засудженому ОСОБА_5 , який утримується в дільниці посиленого контролю, законну вимогу, а саме приступити до чергування по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань.
З графіком чергувань та обов`язками чергового по ДПК засуджений ОСОБА_5 був письмово ознайомлений, скарг на стан здоров`я не висловлював, всім необхідним інвентарем для проведення прибирання в камері №2 ДПК був забезпечений в повному обсязі.
В свою чергу, засуджений ОСОБА_5 демонстративно, в категоричній формі, відкрито, вживаючи жаргонні слова, вдруге відмовився від виконання законної вимоги начальника дільниці - начальника відділення соціально-психологічної служби старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 виконати обов`язки чергового по камері №2 ДПК, а саме здійснити вологе прибирання камери. Причину своєї відмови засуджений ОСОБА_5 пояснив тим, що прибирання повинні робити за нього інші засуджені, оскільки виконання ним особисто цих робіт принижує його людську гідність. Начальник дільниці - начальник відділення соціально-психологічної служби старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 роз`яснив засудженому ОСОБА_5 , що в разі якщо останній продовжить відмовлятись від виконання його, як представника адміністрації виправної установи, законних вимог, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.
При цьому, засуджений ОСОБА_5 знову ж таки заявив, що правові наслідки відмови від виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи його не хвилюють, взагалі виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи принижує його людську гідність та він і в майбутньому немає наміру їх виконувати. Начальник дільниці - начальник відділення соціально-психологічної служби старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 повідомив засудженому ОСОБА_5 , щоб останній подумав і вищевказані представники установи вийшли з розташування камери №2 ДПК.
13 травня 2021 року близько 09 години 25 хвилин начальник дільниці - начальник відділення соціально-психологічної служби старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 в присутності ЧПНУ старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_13 , в присутності чергового офіцера ДІЗО-ПКТ, ДПК лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_14 та молодшого інспектора ВНіБ приміщення ДІЗО-ПКТ, ДПК старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_15 втретє пред`явив засудженому ОСОБА_5 , який утримується в дільниці посиленого контролю, законну вимогу, а саме приступити до чергування по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань.
З графіком чергувань та обов`язками чергового по ДПК засуджений ОСОБА_5 був письмово ознайомлений, скарг на стан здоров`я не висловлював, всім необхідним інвентарем для проведення прибирання в камері №2 ДПК був забезпечений в повному обсязі.
В свою чергу, засуджений ОСОБА_5 демонстративно, в категоричній формі, відкрито, вживаючи жаргонні слова, втретє відмовився від виконання законної вимоги начальника дільниці - начальника відділення соціально-психологічної служби старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 виконати обов`язки чергового по камері №2 ДПК, а саме здійснити вологе прибирання камери. Причину своєї відмови засуджений ОСОБА_5 пояснив тим, що прибирання повинні робити за нього інші засуджені, оскільки виконання ним особисто цих робіт принижує його людську гідність. Начальник дільниці - начальник відділення соціально-психологічної служби старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 роз`яснив засудженому ОСОБА_5 , що в разі якщо останній продовжить відмовлятись від виконання його, як представника адміністрації виправної установи, законних вимог, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.
У відповідь засуджений ОСОБА_5 , заявив, що правові наслідки відмови від виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи його не хвилюють, взагалі виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи принижує його людську гідність і в майбутньому він немає наміру їх виконувати.
Начальник дільниці - начальник відділення соціально-психологічної служби старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 повідомив засудженого ОСОБА_5 , що про його дії буде поінформовано Харківське районне управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, посадовими особами якого буде вирішено питання про внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України, після чого вищевказані представники колонії вийшли з камери №2 ДПК, а засуджений ОСОБА_5 так і не приступив до виконання обов`язків чергового по камері №2 ДПК.
У вищевказані періоди часу засуджений ОСОБА_5 оглядався черговими лікарями: фельдшером ОСОБА_16 та фельдшером ОСОБА_17 . Скарг на поганий стан здоров`я не висловлював, вищевказані лікарі засвідчили, що останній за станом здоров`я може виконувати роботу з прибирання камери дільниці посиленого контролю.
Засудженому ОСОБА_5 в період відбування покарання в державній установі «Олексіївська виправній колонії (№ 25)» неодноразово раніше доводилися вимоги режиму відбування покарання, правила поведінки засуджених, правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, норми дисциплінарної та кримінальної відповідальності за вчинення засудженими протиправних дій, у тому числі і ст. 391 КК України.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
Під час підготовчого судового засідання 29 липня 2021 року між прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 та громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.
Сторони у кримінальному провадженні №0000558 від 13 травня 2021 року в угоді виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 391 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, узгодили призначення покарання обвинуваченому.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватіть у вчиненні злочину, передбаченому ст.391 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні у судовому провадженні. Також ОСОБА_5 зобов`язався сприяти виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ст.391 КК України у вигляді одного року позбавлення волі, та за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до не відбутої частини покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2020 року визначити до відбуття три роки шість місяців позбавлення волі.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засідання суд має право затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.
Згідно вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Відповідно до норм ст.12 КК України злочин, передбачений ст. 391 КК України - є злочином середньої тяжкості.
Судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або інша протидія адміністрації у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
Судом досліджені також дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, неодружений, на утриманні осіб не має, на обліку психіатричному та психоневрологічному обліках не перебуває.
Обвинуваченому суд призначає покарання, яке необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання є скоєння злочину повторно, тобто загальний рецидив злочинів.
Виходячи з викладеного, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши обвинуваченого, захисника та прокурора, приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 29 липня 2021 року, укладеної між прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 та громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_4 , та призначити узгоджене сторонами покарання.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Відомостей про речові докази та їх місцезнаходження прокурором в судовому засіданні не надано, тому суд долю речових доказів цим вироком не вирішує.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
У зв`язку з цим невідбута частина покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2020 року складає 02 роки 06 місяців 22 дні позбавлення волі, так як початок строку покарання 20 лютого 2020 року.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 липня 2021 року прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000558 від 13 травня 2021 року за ст. 391 КК України.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2020 року та остаточно визначити до відбуття 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 20 лютого 2020 року, зарахувавши до строку відбуття покарання термін попереднього ув`язнення, згідно ч. 5 ст. 72 КК України.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1