Справа № 699/1022/20
Номер провадження 1-кп/699/2/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 рокум.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 26.05.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Киченці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка до кримінальної відповідальності раніше не притягалась,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:
До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000231 від 26.05.2020 щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

У кримінальному провадженні було проведено підготовче судове засідання, під час якого встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 складений відповідно до вимог КПК України, провадження підсудне Корсунь-Шевченківському районному суду Черкаської області. Підстави для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження встановлені не були.

За наведених обставин зазначене кримінальне провадження ухвалою суду від 26.01.2021 було призначено до судового розгляду.

Також було задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про залучення їй захисника за призначенням.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про відмову від обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України і просила кримінальне провадження закрити. Зазначала, що заява є дійсно добровільною і не подана під тиском сторонніх осіб. Потерпіла цілком розуміла і усвідомлювала наслідки такої відмови та неможливість у подальшому порушувати питання про кримінальне переслідування обвинуваченої за обставинами, що були підставою відкриття цього кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали зазначену заяву та не заперечували проти закриття кримінального провадження.

Прокурор не заперечував проти задоволення зазначеної заяви та закриття кримінального провадження.

Розглянувши і вирішуючи зазначену заяву потерпілої, заслухавши думки прокурора, обвинуваченої та її захисника, а також ознайомившись з матеріалами обвинувального акту з додатками, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що в поданому до суду обвинувальному акті не зазначено про вчинення обвинуваченою правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №288/1158/16 (провадження №13-28кс19) зазначено, що критерієм розмежування кримінальних проваджень у формі приватного та публічного обвинувачення є зумовлене характером і наслідками протиправного діяння співвідношення публічного і приватного інтересу як об`єктів кримінально-правового захисту. Від такого співвідношення залежать передбачені законом способи вирішення конфлікту між винним і потерпілим, у тому числі можливість його розв`язання без застосування заходів кримінальної репресії.

Кримінальні правопорушення, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, завдають шкоди головним чином інтересам окремих осіб, здебільшого, не є тяжкими і зумовлені локальними конфліктами, їх небезпека для держави й суспільства не є значною, а порушені права потерпілих можуть бути ефективно захищені як за допомогою кримінально-правових механізмів, так і в альтернативний спосіб. Завдана цим особам шкода зазвичай не має непоправного характеру, і становище, яке вони мали до вчинення посягання, може бути поновлено, в тому числі, шляхом порозуміння, примирення, компенсації й іншим чином без застосування встановлених державою заходів примусу.

У цих випадках, які є винятками із засади публічності, законодавець надає потерпілому можливість вибору одного з альтернативних варіантів поведінки у відповідь на вчинення щодо нього кримінального правопорушення: ініціювати перед компетентними органами притягнення винного до кримінальної відповідальності; врегулювати кримінально-правовий спір на основі взаємного порозуміння; не вдаватися до жодних дій.

Обираючи спосіб реагування на кримінальне правопорушення, потерпілий, користуючись свободою розсуду, самостійно вирішує питання про те, наскільки це протиправне діяння зачіпає його інтереси, наскільки ефективним для їх захисту буде звернення до процедури кримінального судочинства, а в разі початку такої процедури чи доцільно її продовжувати. Заява потерпілого свідчить про його рішення захистити власні інтереси шляхом здійснення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Пунктом 7 частини 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством;

Зазначений законодавчий підхід покликаний сприяти врегулюванню виниклого у зв`язку зі кримінальним правопорушенням конфлікту між обвинуваченим та потерпілим і є проявом диспозитивності як загальної засади кримінального провадження, зміст якої розкривається в статті 26 КПК України і полягає у свободі сторін використовувати свої права у межах та у спосіб, що передбачені цим Кодексом.

Аналогічні позиції викладені, зокрема, в ухвалах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №653/666/19, від 21.10.2019 у справі №474/442/19, від 22.10.2019 у справі №531/195/19 відносно наявності підстав для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 125 КК України.

Зважаючи на усе наведене, враховуючи думку прокурора щодо відсутності перешкод для закриття даного кримінального провадження за відмовою потерпілої від приватного обвинувачення, перевіривши добровільність та з`ясувавши в судовому засіданні вияв волі потерпілої ОСОБА_4 , роз`яснивши їй наслідки відмови від обвинувачення, суд уважає, що кримінальне провадження відносно обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, слід закрити.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати та докази, долю яких потрібно вирішувати - відсутні.

Керуючись статями 26, 284, 288, 350, 369-372, 392, 393, 395, 477, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Прийняти відмову потерпілої ОСОБА_4 від обвинувачення ОСОБА_6 у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, внесеному 26.05.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231.

Кримінальне провадження №0000231 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Киченці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка до кримінальної відповідальності раніше не притягалась, обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22.02.2021.

СуддяОСОБА_1