Провадження 1-в/193/163/21
У Х В А Л А
іменем України

13 травня 2021 року Cофіївський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» ОСОБА_4 про застосування остаточного покарання до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наявності кількох вироків,

В С Т А Н О В И В:
27 квітня 2021 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане подання ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)» в обгрунтування якого зазначено, що у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)» відбуває покарання ОСОБА_5 згідно вироку 24.12.2019 Святошинського районного суду м. Києва за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2, 152 ч.1, 186 ч. 2, 152 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 21.01.2021.
29.01.2020 ОСОБА_5 знову засуджений Голосіївським районним судом м. Києва за ст. 189 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі.
Крім того, 10.04.2020 він же знову засуджений Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 1 КК України до 6 місяців арешту. Вирок набрав законної сили 12.05.2020.
Вказує, що засуджений ОСОБА_5 вчинив декілька злочинів, але при винесенні вироків остаточне покарання за сукупністю злочинів не встановлено, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним поданням, та просить суд призначити остаточне покарання засудженому ОСОБА_5 про наявності кількох вироків.
Представник ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)» та засуджений у судове засідання не з`явилися, надали клопотання про розгляд подання без їхньої участі.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просить прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства.
Вислухавши думку прокурора, вивчивши подання ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" та дослідивши додані до неї документи разом з особовою справою засудженого, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбаченого п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.25 Постанови Племуму Верховного Суду №7 від 4.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші -після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироку призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України; спочатку за правилами ст.70ч.1 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно- за сукупністю вироків.

Згідно із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», з відповідними змінами (надалі Постанови ПВСУ № 11), в порядку, передбаченому ст. ст. 537-539 КПК України суди вправі вирішувати питання, пов`язані з виконанням вироків, за наявності інших вироків, зокрема, коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків.

Тобто, питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не приведений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 відбуває призначене йому покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)».

Вироком від 24.12.2019 Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185,ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 152, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з 31.07.2019. Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.01.2021 зазначений вирок суду залишено без змін. Таким чином, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2019 набрав законної сили 25 січня 2021 року.

Крім того, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2020 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання за цим вироком. Відомостей щодо набрання вказаним вироком законної сили не надано і у матеріалах особової справи також відсутні.

Крім того, за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2020 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 6 місяців арешту. Строк відбування покарання у вигляді арешту ОСОБА_5 відраховувати з моменту проголошення вироку. Застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з моменту проголошення вироку до вступу вироку в законну силу. Вирок набрав законної сили 12.05.2020.

Враховуючи, що під час ухвалення вироків від 29.01.2020 та 10.04.2020, вирок від 24.12.2019 не набрав законної сили, адже переглядався в апеляційній інстанції і набрав законної сили лише 25 січня 2021 року, тобто після ухвалених останніх вироків за часом (29.01.2020 та 10.04.2020).

Таким чином при призначенні покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2020, судом не враховано попередній вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2020, оскільки він не набрав законної сили, а тому не був врахований при призначенні остаточного покарання.

При цьому враховуючи те, що за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2020 ОСОБА_6 вчинив злочин у березні 2019 року, тобто до постановлення попереднього вироку Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2019, то до призначених покарань підлягають застосуванню правила ч.4 ст.70 КК України відповідно до якого засудженому до відбуття слід призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2020 у виді трьох років позбавлення волі більш суворим за Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2019 у виді 8 років позбавлення волі.

Злочин за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2020 ОСОБА_5 вчинив після постановлення попередніх вироків місцевих судів м. Києва 24.12.2019 та від 29.01.2020, а відтак застосуванню під час призначення остаточного покарання у цьому разі підлягають правила встановлені згідно з ст. 71 КК України, вповідно до яких якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (частина перша). Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (частина четверта).

Таким чином, зважаючи на те, що покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2019 призначене за сукупністю злочинів шляхом поглиннаям менш суворих покарань більш суворим, зокрема у виді 8 років позбавлення волі, що призначене засудженому не у максимальній межі (8 років з 10 років максимально можливих за санкцією за ч. 2 ст. 152 КК України), то до засудженого підлягають застосуванняю правила не поглинання, а саме складання призначених покарань.

Між тим, суд звертає увагу на роз`яснення Постанови ПВСУ № 11, яке він дав в п.12 Постанови № 11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з тлумачення якого слідує, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову, а тому визначити покарання за сукупністю вказаних вироків можливо лише за результатами нового судового розгляду та винесення нового вироку.При призначенні покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків слід забезпечити недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, а також не допустити погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, як то передбачено нормами ст.ст.70,71 КК України.

Зважаючи на те, що під час повного чи часткового складання призначених покарань за правилами частин 1 та 4 статті 71 КК України остаточне покарання було б очевидно більшим від призначеного покарання у виді 8 років позбавлення волі, яке наразі засуджений ОСОБА_5 вже відбуває в місцях позбавлення, суд, з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого, шляхом погіршення його становища,вважає за необхідне вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2020 року за яким призначено покарання за ст. 185 ч. 1 КК України до 6 місяців арешту, виконувати самостійно.

Керуючись ч. 4 ст. 70, ч. 1, 4 ст. 71 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання начальника Державної установи «Софіївська виправна колонія (№45)» ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2020 року більш суворим, призначеним вироком Святошинського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з 31 липня 2019 року.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2020 року виконувати самостійно.

Копію ухвали направити до установи виконання покарання, засудженому та прокурору.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1