Дата документу 15.04.2021 Справа № 333/384/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/384/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/627/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, є приватним підприємцем, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 .

Представник цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30 грудня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції статті станом на час вчинення кримінального правопорушення 29 жовтня 2019 року), та призначено останньому покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100,00 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 , АТ СК «ТАС» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 40000 грн, стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. У решті у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 1570 грн 10 коп.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_10 та стягнення з ПрАТ СГ «ТАС» на користь потерпілої суми моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що для отримання страхового відшкодування потерпілим особам необхідно звернутися до ПрАТ «СГ «ТАС» в передбаченому законодавством порядку та надати необхідні документи для визначення розміру шкоди.

Оскільки позивач не звертався до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю, не проводилася, а отже неможливо розрахувати розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховиком, оскільки згідно з законодавством, він становить 5% від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, на думку апелянта, вирок суду в зазначеній частині першої інстанції є незаконним.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу ПАТ «СГ «ТАС» залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Згідно з вироком суду, 02 грудня 2019 року, приблизно oб 11 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «NissanLeaf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині, яка веде зі сторони двору буд. 20 по вул.Північнокільцевій у м.Запоріжжя, в напрямку проїзної частини вул.Північно-Кільцевої та перед виїздом на вказану вулицю, зупинився.
В цей час на нерегульований пішохідний перехід, який розташований через вул. Північнокільцеву в м.Запоріжжя, вийшла пішохід ОСОБА_10 , яка почала перетинати вказану дорогу справа наліво по ходу руху транспорту - в бік вул.Ситова.
Водій ОСОБА_6 не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, відновив рух та, виїжджаючи на дорогу вул. Північнокільцева з житлової зони, виконуючи маневр повороту наліво в бік вул.Ситова, не надав перевагу пішоходу ОСОБА_10 , яка рухалась по пішохідному переходу, в результаті чого скоїв на неї наїзд.
Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги пп.10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:
- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
- п. 10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, згідно з висновком інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № 9-4 від 22 січня 2020 року, з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР.
Згідно з висновком судової медичної експертизи № 1174 від 17 січня 2020 року, закритий осколковий перелом латерального виростку великогомілкової кісті лівої гомілки, зі зміщенням кісткових відламків та скупчення надмірної кількості крові в колінному суглобі (за даними комп`ютерної томографії), з відривом меніску від латеральних відділів, розрив медіальної колатеральної зв`язки та капсули суглобу, садно в ділянці лівого колінного суглобу по передній поверхні у ОСОБА_10 в сукупності кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_10 утворилися від дії тупих предметів та не виключається можливість виникнення виявлених тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст 286 КК України, що кваліфікується як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Заслухавши доповідь судді; прокурора; обвинуваченого ОСОБА_12 , його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали вирок суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні, які відповідають вимогам ст.84 КПК України, та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України.
Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого та вирок суду в частині, що стосується покарання, ніким з учасників провадження не оспорюється, тому колегією суддів оскаржуваний вирок в цій частині не переглядається.
Також суд правильно вирішив цивільний позов потерпілої, а доводи представника цивільного відповідача про протилежне є безпідставними, з огляду на таке.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС», потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з положеннями ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити зв`язок між діянням і шкодою, що настала і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Відповідно до статей 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
Положення частини 1 статті 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до будь-якої особи (фізичної або юридичної), яка за законом виконує обов`язок з відшкодування шкоди, завданої обвинуваченим.
Тому в контексті частини 1 статті 128 КПК України юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого чи неосудної особи, може бути ПрАТ «СК «ТАС», оскільки зазначена компанія виступає такою юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність перед особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, і яка має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити до неї цивільний позов.
Таким чином, цивільний позов може бути пред`явлено в межах цього кримінального провадження до ПрАТ «СК «ТАС» як до цивільного відповідача, оскільки його зобов`язання витікають із положень Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.
Застосування положень Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.
Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.
Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.
Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 вказаного Закону, рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи незвернення із заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України.

Отже, для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страхової компанії про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим.
Така правова позиція викладена в постанові ВП Верховного Суду від 19 червня 2019 року (справа №465/4621/16-к, провадження № 13-24кс19), яка обґрунтовано врахована судом першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20 грудня 2018 року у справі №279/290/17 (провадження №51-5841км18), є помилковим, оскільки у вказаному провадженні встановлені інші фактичні обставини.
Окрім того, згідно із ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 01 липня 2004 року, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону), відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5985903 від 15 серпня 2020 року, відповідно до якого забезпечений транспортний засіб «NissanLeaf», д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, визначена у 200 000 грн.
Тобто, 5% від 200 000 грн - встановленої страхової суми за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, складає 10 000 грн.
Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06 квітня 2021 року (справа №545/3210/18, провадження № 61-14733св20).

За оскаржуваним вироком, з ПрАТ «СК «ТАС» на користь потерпілої стягнуто у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.
Враховуючи викладене, доводи викладені в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, про безпідставність стягнення цієї суми з вказаної страхової компанії є непереконливими.
Отже, подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б тягнули за собою скасування вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30 грудня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та засуджено, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4