Провадження № 11-кп/4808/201/21
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2021 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Отинія Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_9 ,

прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в :
1. Зміст вироку суду першої інстанції та встановлені обставини.
1.1. ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з часу фактичного затримання 30 жовтня 2018 року.

Відповідно до ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання ОСОБА_7 зараховано термін його попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2018 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено повністю ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 матеріальні збитки в сумі 10018 (десять тисяч вісімнадцять) гривень 20 коп. та 100000 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 8750, 82 грн за проведення експертиз.

Вирішено питання речових доказів.

1.2. Згідно вироку суду, ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, такому, що спричинило смерть потерпілого за наступних обставин.

В ніч з 26.10.2018 на 27.10.2018 в невстановлений слідством період часу ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні житлової квартири АДРЕСА_2 на побутовому ґрунті розпочав сварку із потерпілим ОСОБА_12 . Під час вказаної словесної перепалки ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, умисно наніс декілька ударів руками та ногами по грудній клітці, животу та обличчі потерпілого ОСОБА_12 , згідно з висновком експерта № 438 від 14.12.2018 року спричинивши йому тілесні ушкодження, а саме: закритої черепно-мозково-лицевої травми з крововиливами під тверду мозкову оболонку в лівій лобно-скронево-потиличній ділянці; в передній черепній ямці, в середній черепній, в задній черепній ямці; переривчасте накладення рихлих згортків, не спаяних, в проекції передньої та середньої черепної ямки справа; під м`яку мозкову оболонку та речовину головного мозку в ділянці полюсу лобної долі зліва з поширенням на нижню поверхню та в ділянці лобної долі справа з поширенням на нижню та міждолеву поверхню; ділянці основи мозку, гіпоталамічна ділянка, з поширенням на ділянку перехрестя зорових нервів, переривчастий крововилив; по нижній поверхні лівої скроневої долі; по зовнішній поверхні скроневої ділянки зліва; мозочка крововилив в ділянці перешийка мозочка по передній поверхні, більше зліва, переривчастого характеру; лівого бокового шлуночка крововилив в зовнішню стінку; довгастого мозку по передній поверхні під м`яку мозкову оболонку; забоєм головного мозку по нижній поверхні лівої скроневої долі; переломами обох виличних кісток з поширенням на стінки орбіт, крововиливами в м`які тканини голови в проекції лівої надбрівної дуги, в лівій в скронево-потиличній ділянці такого ж характеру крововилив, в правій тім`яній ділянці; крововиливами в м`які тканини з внутрішньої сторони в проекціях обох виличних кісток; саднами в лобній ділянці зліва, на підборідді посередині, на завитку лівого вуха, та переривчастими синцями в ділянках верхніх та нижніх повік правого та лівого ока; травматичним набряком верхньої губи зліва та крововилив з внутрішньої сторони в цій же проекції в слизову оболонку, крововиливом в слизову оболонку нижньої губи справа, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і безпосередньо пов`язана з причиною смерті. Після вчинення злочину ОСОБА_7 покинув місце події в невідомому напрямку.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та цивільний позов потерпілої не визнав.

2. Зміст апеляційних скарг.
2.2. Доводи апелянта-захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 :
- вирок незаконний, необґрунтований, несправедливий, передчасний;

- суд не дослідив питання допустимості доказів в даному кримінальному провадженні, відповідному клопотанню, що міститься в матеріалах справи суд не надав належної оцінки. Недопустимими доказами у цій справі є: протокол огляду місця події від 30.10.2018 та відповідно всі похідні докази, для отримання яких використовувались дані речі чи документи отримані під час проведення огляду місця події; постанова про визнання речовим доказом від 06.12.2018, висновок експерта №2-1148/18 від 04.12.2018, протокол додаткового огляду місця події від 30.10.2018 та відповідно всі похідні докази, постанова про визнання речовим доказом від 06.11.2018, висновок експерта від 02.11.2018 за №2.2-66/18, вміст пакету з одягом ОСОБА_7 ;

- у вироку суд вказує, що ОСОБА_7 , даючи суду показання, не заперечив той факт, що крім нього та ОСОБА_12 з ними більше нікого не було, однак, всупереч свідченням суду досудовим розслідуванням встановлено, що в той вечір в сусідній кімнаті знаходились ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які орендували в обвинуваченого кімнату і жили у квартирі з ОСОБА_7 . Про те, що саме ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на другий день після події вибігали з квартири ОСОБА_7 з сумками, вказує свідок ОСОБА_15 - сусідка ОСОБА_7 ;

- протягом двох років ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не з`являлись до суду для дачі показань і в сторони захисту та обвинувачення не було інших варіантів як відмовитись від виклику цих свідків, так як весь час ОСОБА_7 знаходився в ув`язненні;

- суд посилається на те, що під нігтями у потерпілого ОСОБА_12 знайдено сліди светра ОСОБА_7 і це нібито свідчить про шарпанину та боротьбу, однак, згідно свідчень дружини померлого, зі слів ОСОБА_7 та згідно встановлених обставин, 26.10.2018 ОСОБА_7 та ОСОБА_12 цілий день ремонтували сарай і сліди светра могли бути залишені під час цих робіт;

- суд посилається на те, що на одязі ОСОБА_7 знайдена кров, однак ці речі були вилучені в останнього вдома в кімнаті, де лежав померлий і де вони знаходились ще до смерті потерпілого, тому кров на цих речах, на думку апелянтів, не свідчить про причетність ОСОБА_7 до злочину;

- крім крові на речах, вилучених в квартирі, та слідів светра під нігтями потерпілого в справі відсутні будь-які докази, які б прямо, чи опосередковано свідчили про явну вину ОСОБА_7 і спростовували б причетність до цієї події інших осіб, включаючи ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

- з огляду на викладене цивільний позов задоволено передчасно.

Просять скасувати вирок повністю, ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_7 за недоведеністю вини обвинуваченого.

2.1. Доводи апелянта-прокурора:
- не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасування з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого;

- суд не взяв до уваги, що злочин, вчинений ОСОБА_7 , призвів до настання тяжких наслідків смерті, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 7-10 років;

- призначене покарання, на переконання прокурора, не буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, а також нівелює основоположне завдання кримінального покарання;

- суд не врахував тяжкість та обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а відтак покарання є несправедливим, внаслідок м`якості.

З наведених підстав, прокурор просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років.

3. Правові позиції сторін.
В засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник доводи апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_7 підтримали, просили її задовольнити з указаних в ній мотивів. Проти доводів апеляційної скарги прокурора заперечили, просили її залишити без задоволення.

Прокурор доводи апеляційної скарги підтримав, просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого, просив відмовити в її задоволенні.

4. Мотиви суду апеляційної інстанції.
4.1. Норми.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

4.2. Доводи апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого.
4.2.1. Щодо допустимості доказів в даному кримінальному провадженні.

Сторона захисту вважає недопустимим протокол огляду від 30.10.18 (а.п. 99-113 т. 2) через те, що на ньому стоїть підпис ОСОБА_16 особи, яка не мала процесуального статусу і тому не мала права брати участь в проведенні огляду.

Усі докази, які здобуті під час цієї дії є недопустимими. У свою чергу, це тягне за собою застосування доктрини плодів отруйного дерева до висновків експертиз, які були проведені на підставі доказів, що здобуті під час цих дій.

Матеріали провадження не дають підстав для таких висновків.

Огляд проведений відповідно до приписів ст. 237 КПК України уповноваженою на це особою із додержанням гарантій прав підозрюваного.

Підстав визнавати протокол огляду недопустимим немає, а підпис особи, яка була присутня під час огляду як спостерігач, але не брала безпосередню участь у фіксації обставин події, ніяк не вплинуло на достовірність і належність доказової інформації.

Під час цієї дії було вилучено мікрооб`єкти рук потерпілого ОСОБА_12 .

Одяг ОСОБА_7 , сліди якого виявлені під нігтями ОСОБА_12 , був виданий обвинуваченим добровільно.

Ці речі були предметом дослідження експерта (№ 2-1148/18 від 04.12.2018), підстави для визнання висновку якого недостовірним, відсутні.

Додатковий огляд від 30.10.2018, який проведений особою, що не мала процесуального статусу ( ОСОБА_16 ), не містить даних, які б мали значення для справи, а тому протокол цієї дії не потребує оцінки на допустимість (ст. 89, 94 КПК) доказової інформації через її відсутність.

Отже, протокол огляду місця події, під час якого вилучені мікрооб`єкти з-під нігтів потерпілого ОСОБА_12 , матеріали добровільної видачі одягу обвинуваченим, частки якого ідентифіковані експертом з мікрооб`єктом з-під нігтів потерпілого, містять доказову інформацію у належній процесуальній формі, прямо і безпосередньо пов`язують обвинуваченого із предметом доказування і є незаперечним доказом його причетності до злочину.

4.2.2. Щодо неповноти дослідження.
Захист звернув увагу на те, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 можуть бути причетні до злочину і їх письмові покази вказують на їх присутність на місці події в час скоєння інкримінованих ОСОБА_7 дій.

Указані особи показань в суді не давали, але їх письмові показання є і вони стороною захисту долучені до матеріалів апеляційної скарги.

Ці доводи прийняти не можна.

По-перше. На причетність до злочину були перевірені всі підозрювані особи, в тому числі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , біоматеріали яких були предметом експертного дослідження. Висновки експертів не дають підстав для підозр в тому, що інкримінований ОСОБА_7 злочин вчинили вони.

По-друге. Протоколи допиту ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які надала сторона захисту, не можуть слугувати в якості доказів у даній справі і бути підставою для висновку про їх імовірну причетність до злочину, оскільки судом ці особи не допитувалися.

Ці письмові показання до уваги брати не слід через порушення цим засади безпосередності отримання доказової інформації від свідків у справі.

Наведені доводи не спростовують фактів, установлених судом, та не ставлять висновків суду під розумний сумнів.

4.2.3. У якості супутнього до уваги також належить взяти таке.
Перше. ОСОБА_7 не заперечив, що в ніч з 26.10.2018 та 27.10.2018 у себе вдома він вживав спиртне з потерпілим, однак зазначив, що потерпілий заснув у нього вдома, а він пішов у зал гральних автоматів, де був тривалий час і ліг спати, не заглядаючи до кімнати де лишився ОСОБА_12 і тільки на наступний день виявив, що останній мертвий.

Жодного доказу цього немає ні даних щодо залу, ні даних щодо свідків, які можливо бачили там ОСОБА_7 , ні записів із відеокамер таких закладів.

Тому ці його пояснення є голослівними такими, що не пов`язані із фактами дійсності і їх до уваги брати не можна при вирішенні справи, а належить оцінити як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності.

Друге. ОСОБА_7 з місця події втік і його розшукували. Він пояснив це затьмаренням - не розумів, що робить. Апеляційний суд оцінює інакше - це поведінка винуватої людини, яка віддзеркалює її прагнення зникнути з місця скоєння злочину.

ОСОБА_7 осудний був на час інкримінованих дій і є осудним зараз. Тому підстав для висновку про вади свідомості обвинуваченого немає. Його поведінка свідчить, що він усвідомив скоєне, не знав що робити і намагався скритись.

4.2.4. Потерпіла ОСОБА_12 утратила чоловіка, якого не повернути жодними відшкодуваннями. Це такого роду подія, яка міняє все життя. Розмір у 100000 грн апеляційний суд не вважає ні передчасним, ні необґрунтованим, адже ці кошти не зможуть замінити чоловіка і заповнити собою його втрату.

4.3. Щодо апеляційної скарги прокурора.
Суд присудив 8 років позбавлення волі, а прокурор просить 9.

Усі необхідні за ст. 50, 65 КК України обставини судом ураховані, нових обставин прокурор не навів.

Ненадання меддопомоги потерпілому і зникнення з місця злочину в даних обставинах справи не є обставинами, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України і їх ніяк не можна поставити ОСОБА_7 у вину, позаяк такого юридичного обов`язку він не мав.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає від 7 до 10 років позбавлення волі. Суд призначив 8 років позбавлення волі і врахував усі необхідні за приписами ст. 65 КК України дані.

За цих умов збільшення терміну покарання на один рік не є суттєвим, покарання, визначене обвинуваченим є співмірним скоєному і здатне досягти завдання виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Доводи апеляційних скарг сторін висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, вмотивованим. Підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5