Справа № 468/1284/20-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

24.06.2021 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження №0000334 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, учня 9-го класу Новоолександрівської ЗОШ, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника уповноваженого підрозділу органу Національної поліції ОСОБА_9 , представників служби у справах дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2020 року близько 23.00 год. неповнолітній ОСОБА_3 , проходячи повз територію домоволодіння ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , згадав про наявність в останньої двох дитячих велосипедів, якими користувалися її малолітні онуки, в результаті чого у нього виник протиправний умисел на таємне викрадення вказаного майна.

В подальшому, реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення велосипедів з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_3 таємно, через хвіртку проник на територію домоволодіння ОСОБА_8 , де знаходились зазначені вище дитячі велосипеди.

Перебуваючи на території двору домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_1 , поряд із приміщенням тераси ОСОБА_3 виявив дитячий велосипед червоно-чорного кольору із написом «LIGHTNING McQUЕЕN» вартістю 485 грн, що належить ОСОБА_8 , який викотив за територію двору, після чого, продовжуючи свій протиправний умисел, повернувся на територію вказаного домоволодіння, де поряд із житловим будинком виявив велосипед синього кольору із написом «Spider Man» вартістю 925 грн, що належить ОСОБА_8 , який також викотив за територію домоволодіння.
Після того ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадені велосипеди, залишив місце скоєння правопорушення, заподіявши ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 1410 грн.
Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_3 визнав, вказавши, що дійсно вночі проходив повз територію домоволодіння ОСОБА_8 та згадав, що в її дворі є дитячі велосипеди і вирішив їх викрасти для своїх менших сестер. Після того він через хвіртку зайшов у двір вказаного домоволодіння, собака при цьому не гавкала, та почергово викотив за територію двору два дитячих велосипеди, які відкотив до своєї тітки, а наступного ранку забрав їх додому. Своїй матері сказав, що вказані велосипеди він отримав в якості плати за роботу в іншому селі. Наступного дня велосипеди забрав син потерпілої. Обвинувачений не сприймав територію, де знаходились велосипеди, як сховище, оскільки вони стояли в дворі біля хати неподалік від хвіртки, до того місця собака не діставала. Зайти до двору було не важко, оскільки хвіртка відчинялась ззовні. Вік потерпілої обвинувачений не знав. У вчиненому кається.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Потерпіла ОСОБА_8 показала, що в кінці липня 2020 року її онуки грались біля двору та близько 22.00 год. позаносили в двір іграшки та закотили два дитячих велосипеди, які поставили біля тераси будинку. В дворі був дорослий собака на прив`язі та бігало цуценя. Вхідну хвіртку зачинили на засув. Наступного ранку вона виявила зникнення велосипедів та звернулась до поліції, а потім інші особи вказали їй де знаходяться її велосипеди та її син забрав обидва велосипеди, але вони були пошкоджені. Її домоволодіння огороджене дерев`яним штахетним парканом висотою приблизно по плече. Металева хвіртка мала металевий засув, який відчинявся також з вулиці. Велосипеди були приблизно на відстані 6-7 метрів від входу у двір та до того місця собака не діставав.

Із заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.07.2020 року слідує, що ОСОБА_8 звернулась до поліції з приводу того, що невідома особа в ніч з 22.07.2020 року на 23.07.2020 року здійснила крадіжку двох дитячих велосипедів з території її домоволодінні по АДРЕСА_1 , чим заподіяла матеріальні збитки в сумі 1500 грн.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.07.2020 року та фототаблиці до нього - місцем вчинення кримінального правопорушення є двір домоволодіння по АДРЕСА_1 , який від вулиці відгороджений дерев`яним парканом та вхід до якого здійснюється через металеву хвіртку, яка з вулиці має ручку. Територія двору поділяється внутрішнім дерев`яним парканом висотою приблизно 70 см.

Згідно з протоколом огляду місця події від 23.07.2020 року та фототаблицею до нього - слідчим на ділянці місцевості біля домоволодіння АДРЕСА_2 оглянуті два дитячі велосипеди, в одному червоно-чорного кольору на рамі наявний напис «LIGHTNING McQUЕЕN», на іншому червоно-синього кольору - напис «Spider Man» . На одному з велосипедів пошкоджена покришка заднього колеса.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів від 24.07.2020 року та протоколу огляду предметів від 06.08.2020 року два дитячих велосипеди визнані слідчим речовими доказами та потворно ним оглянуті.

Із заяви ОСОБА_6 від 23.07.2020 року слідує, що остання добровільно видала слідчому крило від дитячого велосипеда та порвану камеру від колеса дитячого велосипеда, які її син ОСОБА_3 викрав у ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.07.2020 року та фототаблиці до нього слідчим були оглянуті видані ОСОБА_6 крило від дитячого велосипеда та розірвану камеру від дитячого велосипеда.

Із висновку товарознавчої експертизи № 2617 від 10.08.2020 року вбачається, що станом на 22.07.2020 року вартість бувшого у використанні дитячого велосипеду із написом «LIGHTNING McQUЕЕN» становить 485 грн, а бувшого у використанні дитячого велосипеду із написом «Spider Man» 925 грн.

Розпискою ОСОБА_8 від 11.08.2020 року підтверджується факт отримання нею на зберігання дитячого велосипеду червоно-чорного кольору, дитячого велосипеду червоно-синього кольору, крила та камери.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 25.08.2020 року слідує, що підозрюваний ОСОБА_3 в присутності захисника та двох понятих на місці показав та розказав обставини, за яких здійснив крадіжку двох велосипедів з двору домоволодіння ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 .

Судом в судовому засіданні переглянутий відеозапис слідчого експерименту від 25.08.2020 року.

З висновку судово-психіатричної експертизи № 176 від 31.03.2021 року слідує, що обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час, який відноситься до скоєння правопорушення, в якому він обвинувачується, та на теперішній час будь-яким хронічним психічним розладом, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав та не страждає, ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв та не виявляє, а виявляв та виявляє на теперішній час клінічні ознаки легкої розумової відсталості з мінімальними поведінковими розладами, яка за глибиною та ступенем виразності не позбавляла його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Обвинувачений був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом обвинувачений не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Діяння обвинуваченого кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, оскільки ОСОБА_3 таємно, через хвіртку проник на територію домоволодіння ОСОБА_8 , яке по периметру повністю огороджене парканом та в якому з метою охорони території утримувалася собака, де потерпіла тимчасово зберігала своє майно, в тому числі дитячі велосипеди, які були викрадені обвинуваченим ОСОБА_3 .

Суд не погоджується з такою кваліфікацією діяння обвинуваченого та вважає, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку з наступним.

Згідно з постановою об`єднаної палати Верховного Суду від 19.11.2018 року по справі № 205/5830/16-к огороджена територія, у тому числі приватного домоволодіння, може бути віднесена за своїми ознаками до поняття «сховище», виходячи з характеру огорожі (розміру, конструкції, цілісності тощо), наявності інших пристосувань, засобів (охорони, сигналізації, собак, освітлення, засувів, гачків, замків на воротах і хвіртках тощо), які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, а також інших ознак, які дозволяють ідентифікувати вказану територію як таку, що має призначення постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей (тобто є сховищем). При цьому в кожному конкретному кримінальному провадженні, де обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК (ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст.187 КК) включає кваліфікуючу ознаку «проникнення у сховище», належить встановити об`єктивні обставини, які дозволяють ідентифікувати відповідне місце чи територію як «сховище». Ці обставини, з огляду на положення ст. 91-94 КПК, підлягають обов`язковому доказуванню, а зібрані та надані суду докази - відповідній оцінці.

Відповідно до процитованої вище правової позиції не будь-яка огороджена територія може бути визнана сховищем, має бути дана оцінка характеру такої горожі та наявності інших засобів чи пристосувань, які не просто ускладнюють доступ на вказану територію, а об`єктивно перешкоджають вільному доступу на таку територію та вимагають від правопорушення певних додаткових дій чи зусиль для подолання таких засобів чи пристосувань охорони. При цьому, доказування вказаних фактів має здійснюватись стороною обвинувачення.

Натомість відповідно до протоколу огляду місця події від 23.07.2020 року місце події було оглянуте слідчим поверхово без фіксації того, яким чином та які засоби об`єктивно перешкоджають вільному доступу на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 . Периметр домоволодіння не досліджувався взагалі.

При цьому, з вказаного протоколу та долученої до нього фототаблиці слідує, що двір від вулиці відгороджений невисоким штахетним дерев`яним парканом та вхід у двір здійснюється через металеву хвіртку, яка має ручку для відкриття хвіртки з вулиці, територія самого двору поділяється внутрішнім дерев`яним парканом висотою приблизно 70 см.

Крім того, з показань потерплої ОСОБА_8 слідує, що паркан її домоволодіння є дерев`яним та невисоким, з показань потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_3 слідує, що наявна в дворі собака до місця, де знаходились велосипеди взагалі не діставала, із запису слідчого експерименту також слідує, що вказане місце відгороджене від іншої території двору, де перебував собака, з фототаблиці до протоколу огляду місця події від 23.07.2020 року також слідує, що собача будка по відношенню до місця, звідки були викрадені велосипеди, перебуває за приміщенням будинку, тому відсутні підстави для висновку, що місце, де знаходились велосипеди, охоронялось собакою.

Також з переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_3 , на якому також зафіксоване місце події, слідує, що паркан домоволодіння по АДРЕСА_1 є невисоким, засув хвіртки з вулиці відчиняється легко та вказаний засув одночасно виконує роль ручки хвіртки і «клямки» та фактично не є засобом, що унеможливлює чи якимось чином істотно ускладнює прохід до двору з вулиці, а лише перешкоджає самовільному відчиненню хвіртки. Велосипеди знаходились за межами приміщення та наявний біля будинку навіс не утворює окремого приміщення, собака до вказаного місця не дістає та фактично не має доступу.

За комплексу встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку, частина двору домоволодіння по АДРЕСА_1 , з якої обвинувачений ОСОБА_3 викрав дитячі велосипеди, не може кваліфікуватись як сховище, тому дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який є неповнолітнім та не досяг 16 років, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем навчання та проживання характеризується посередньо, проживає в неповній малозабезпеченій багатодітній сім`ї з матір`ю та вітчимом, визнання ним своєї вини, характер вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, що віднесене до категорії кримінальних проступків.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальному правопорушенню та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Суд не визнає такою, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , вказану в обвинувальному акті обставину вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки, по-перше, вчинене обвинуваченим діяння є кримінальним правопорушенням проти майна, а не особи та з особою потерпілого не пов`язане, по-друге, обвинувачений вказав, що не знав вік потерпілої ОСОБА_8 .

У досудовій доповіді орган з питань пробації прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

При цьому, санкцією ч.1 ст. 185 КК України передбачене покарання у виді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, арешту або обмеження волі.

Згідно з ч.1 ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення. Натомість обвинувачений не працює та суду не надані докази того, що обвинувачений має власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення, отже штраф йому не може бути призначений.

Згідно з ч.1-2 ст. 100 КК України громадські та виправні роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років.

Відповідно до ст. 101 КК України арешт може бути призначений неповнолітньому, який на момент постановлення вироку досяг шістнадцяти років.

Натомість неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час постановлення вироку не досяг шістнадцяти років, отже йому не може бути призначене покарання у вигляді громадських робіт, виправних робіт або арешту.

Згідно зі ст. 98 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх осіб.

Отже жодне з покарань, визначених санкцією ч.1 ст. 185 КК України не може бути призначене обвинуваченому ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Крім того, згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» якщо санкцією закону, за яким засуджується неповнолітній, передбачено лише такі види покарань, які з огляду на вік підсудного чи його стан не можуть до нього застосовуватися, суд звільняє його від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру, або відповідно до ст. 7 КПК закриває справу і звільняє його від кримінальної відповідальності, або постановляє обвинувальний вирок і звільняє засудженого від покарання.

При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 97 КК України відповідно до положень діючого КПК України здійснюється судом за відповідним письмовим клопотанням сторони кримінального провадження, проте сторони даного кримінального провадження не звертались до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та застосування до нього примусових заходів виховного характеру.

Такі примусові заходи виховного характеру також не можуть бути застосовані до обвинуваченого при звільненні його від показання за ст. 105 КК України, оскільки відповідно до ч.1 ст. 105 КК України за вказаною нормою підлягає звільненню судом від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру виключно неповнолітній, щодо якого буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Натомість в даному випадку не підтверджується, що після вчинення інкримінованого ОСОБА_3 діяння його поведінка є бездоганною, оскільки відповідно до характеристик ОСОБА_3 після вчинення ним кримінального правопорушення він характеризується посередньо, як такий, що схильний до крадіжок, обману та правопорушень, крім того, за даними Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 є обвинуваченим у вчиненні іншого кримінального правопорушення (справа №468/431/21-к), тому відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ст. 105 КК України і він не може бути визнаний таким, що не потребує покарання.

Проте, з врахуванням особи винного, якому за його майновим станом та віком не може бути призначене жодне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 185 КК України, та з врахуванням описаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність постановлення відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обвинувального вироку та звільнення його від покарання, оскільки жодне з покарань, передбачених санкцією ч.1 ст. 185 КК України ОСОБА_3 не може бути призначене.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази необхідно залишити у власника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та звільнити від покарання.

Речові докази: дитячий велосипед червоно-чорного кольору із написом «LIGHTNING McQUЕЕN», дитячий велосипед синього кольору із написом «Spider Man», камеру від дитячого велосипеду та крило від дитячого велосипеду - залишити у власника ОСОБА_8 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

суддя: