печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3606/21-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчої групи - слідчий першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 за погодженням зі старшим прокурором групи прокурорів - заступником начальника Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. З ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. З ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. З ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст, 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017.

Обґрунтовуючи клопотання, сторона обвинувачення вказує, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень за наступних обставин.

В період з 21.11.2013 по 20.02.2014 в місті Києві проходили масові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян, які були викликані відмовою уряду України і Президента України ОСОБА_11 підписати Угоду про асоціацію між Україною та Європейським Союзом.

Президент України ОСОБА_11 , бажаючи припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян, які ставили під загрозу його перебування при владі, усвідомлюючи злочинність своїх дій, використовуючи наявні повноваження Президента України і створену ним і його оточенням систему управління, будучи керівником створеної ним організованої групи, не пізніше 18.02.2014 віддав явно злочинні вказівки членам організованої групи - Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_12 та Голові Служби безпеки України ОСОБА_13 , про застосування підлеглими їм працівниками без відповідних підстав і з порушенням вимог чинного законодавства спеціальних засобів, техніки і вогнепальної зброї для силової протидії акціям протесту в місті Києві.

Так, в період з 18.02.2014 по 20.02.2014 члени організованої злочинної групи Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_14 , заступник Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_15 , командувач внутрішніх військ України ОСОБА_16 , начальник ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_17 , заступник начальника Головного управління - начальник міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_18 , командир ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в місті Києві, ОСОБА_19 , Голова Служби безпеки України ОСОБА_13 , перший заступник Голови Служби безпеки України ОСОБА_20 , начальник ГУ СБУ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_21 на виконання незаконної вказівки її керівника ОСОБА_11 , діючи умисно, спільно із залученими підлеглими працівниками МВС України та Служби безпеки України, які не входили до складу організованої групи, а також у взаємодії з озброєними представниками злочинних угруповань та найнятими цивільними особами, так званими тітушками, перевищуючи владу та свої службові повноваження, кожен у своїй частині, виходячи із завдань, які перебували в повноваженнях очолюваних ними відомств, вчинили та організували вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, спрямованих на незаконне перешкоджання організації та проведенню громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, які відбувались у центральній частині міста Києва, зокрема:

- перевищення службових повноважень працівниками спецпідрозділу міліції «Беркут» ГУМВС України в Харківській, Львівській областях, в АР Крим та з інших регіонів України спільно з військовослужбовцями внутрішніх військ МВС України у взаємодії з озброєними представниками злочинних угруповань та найнятими цивільними особами, так званими тітушками, 18.02.2014 в період з 12 до 16 години на Майдані Незалежності, вулицях Інститутській, Михайла Грушевського, Шовковичній, Садовій та Марийському парку в місті Києві під час зборів, мітингу, вуличного походу та демонстрації на підтримку голосування у Верховній Раді України за повернення до Конституції 2004 року, шляхом застосування до мітингувальників фізичної сили, спеціальних засобів (гумових кийків, помпових рушниць «Форт-500А», «Форт 500М1», споряджених патронами травматичної дії 12-го калібру «Терен-12П», «Терен-12К», світлошумових гранат «Факел-С», «Заря-2», «Пламя-М», ручні гранати подразнюючої та світлошумової дії «Дрофа», ручні аерозольні гранати «Дрейф-2», ручні дратівливі гранати РГР, ручні дратівливі гранати підвищеної потужності та безпеки, ручні димові гранати виробництва Російської Федерації), а також прихованого (без офіційного наказу) вогнепальних набоїв (помпових рушниць «Форт-500А», «Форт 500М1», споряджених патронами 12-го калібру свинцевої картечі), унаслідок чого учасникам мітингу, вуличного походу та демонстрації заподіяно різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження, в т.ч, тяжкі, та смерть двом та більше особам способом, небезпечним для життя багатьох осіб. Зокрема, загинуло 4 особи, 20 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, 63 - середньої тяжкості тілесні ушкодження, 117 - легкі тілесні ушкодження та одній особі завдано насильницьких дій, які спричинили фізичний біль;

- спроби силового розгону співробітниками органів внутрішніх справ та Служби безпеки України мітингувальників, які перебували на Майдані Незалежності в місті Києві з 19 години 18.02.2014 до 6 години 19.02.2014, поєднаного з протиправним та надмірним застосуванням фізичної сили, спеціальних засобів (помпових рушниць «Форт-500», «Форт-500А», «Форт-500М1», «ІЖ-81», гранат сльозоточивої, дратівливої дії «Терен-6», світлозвукові гранати «Терен-7», «Терен-7м» і світлошумових гранат «Факел-С», «Заря-2», «Пламя-М», ручних гранат подразнюючої та світлошумової дії «Дрофа», ручних аерозольних гранат «Дрейф-2», ручних дратівливих гранат РГР, ручних дратівливих гранат підвищеної потужності та безпеки, ручних димових гранат виробництва Російської Федерації) та спецтехніки (водомети і бронетранспортери), а також вогнепальних набоїв та зброї (помпових рушниць «Форт-500», «Форт-500А», «Форт-500М1», «ІЖ-81», споряджених патронами 12-го калібру свинцевої картечі, 7,62 мм автоматами Калашникова модернізованими складними) під виглядом проведення антитерористичної операції (далі - АТО), у результаті чого із числа учасників заходів протесту заподіяно смерть 10 особам, 127 особам заподіяно тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, а серед працівників правоохоронних органів заподіяно смерть 5 особам, 14 осіб отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Також у результаті незаконного проведення АТО у центральній частині міста Києва (на Майдані Незалежності та прилеглих вулицях) працівниками правоохоронних органів виникла пожежа у будівлі Федерації профспілок України за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якої заподіяно смерть двом особам із числа мітингувальників та якою частково зруйновано приміщення будівлі, пошкоджено майно юридичних та фізичних осіб, яке розміщувалось у цих приміщеннях, чим завдано матеріальні збитки юридичним та фізичним особам на загальну суму 13 мільйонів 834 тисячі 539 гривень 97 копійок. Крім того, в ніч з 18 на 19.02.2014 на виконання спільного з правоохоронними органами плану щодо силового та жорстокого розгону мітингу на Майдані Незалежності в місті Києві та прилеглих вулицях під виглядом проведення правоохоронцями безпідставної та незаконної АТО на перехресті вулиць Великої Житомирської та Володимирської в місті Києві представниками злочинних угруповань та найнятими цивільними особами, так званими тітушками, вбито двох мітингувальників та заподіяно тілесні ушкодження ще 8 особам;

- застосування із перевищенням влади та наданих повноважень бійцями роти спеціального призначення ПМОП «Беркут», підпорядкованого ГУ МВС України під керівництвом та з особистою участю заступника командира полку ОСОБА_22 та командира роти ОСОБА_23 , а також ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та інших неветановлених у ході досудового слідства працівників правоохоронних органів, 20.02.2014 на вулиці Інститутській у місті Києві, у період приблизно з 9 до 13 години вогнепальної зброї (7,62 мм автоматами Калашникова модернізованими складними, пістолетами ПМ та «Форт-12») та спеціальних засобів (рушниць «Форт-500», що були споряджені патронами 12-го калібру із зарядом свинцевої картечі) до невйзначеного кола мітингувальників, з метою залякування як мітингувальників, так і загалом населення, а також впливу на прийняття рішень керівниками опозиційних політичних партій та громадських організацій про розпуск учасників мітингів, які брали в них участь на Майдані Незалежності в місті Києві, а також в інших населених пунктах України, тобто до вчинення терористичного акту, що супроводжувався умисними вбивствами 48 осіб та замахами на умисне вбивство 80 осіб беззбройних мітингувальників.

Таким чином, ОСОБА_11 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному перешкоджанні організації та проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, вчиненому службовою особою, із застосуванням фізичного насильства та у складі організованої групи, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 28 та ст. 340 КК України.

Крім того, ОСОБА_11 , 18.02.2014 в період часу з 12 до 16 години, реалізуючи свої злочинні наміри на організацію перевищення працівниками правоохоронних органів влади та своїх службових повноважень, діючи у складі організованої групи спільно з її членами - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 , його заступником ОСОБА_49 , командувачем ВВ МВС України ОСОБА_16 та керівництвом ГУМВС України в місті Києві - тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_17 , його заступником - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_18 та іншими невстановленими керівниками підрозділів правоохоронних органів і правоохоронцями, за вищевказаних обставин організував умисне вчинення працівниками правоохоронних органів дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, а саме силовий розгін громадян під час зборів, мітингу, вуличного походу та демонстрації на підтримку голосування у Верховній Раді України за повернення до Конституції 2004 року, які перебували на вулицях Шовковичній, Садовій, Інститутській, Михайла Грушевського, Кріпосному провулку та Маріїнському парку в місті Києві, в результаті чого внаслідок протиправного та надмірного застосування фізичної сили, спеціальних засобів та прихованого (без офіційного наказу) застосування боєприпасів (набоїв) для вогнепальної зброї заподіяно тяжкі наслідки, зокрема у вигляді умисних вбивств 4 осіб, спричинення тяжких тілесних ушкоджень 20 особам, середньої тяжкості тілесних ушкоджень 63 особам, легких тілесних ушкоджень 117 особам, а також вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень 1 особі.

Продовжуючи реалізацію вказаних злочинних намірів, у період часу приблизно з 19 години 18.02.2014 до 6 години 19.02.2014, ОСОБА_11 , діючи у складі організованої групи, спільно з и членами - Головою СБУ ОСОБА_13 , його першим заступником - керівником антитерористичного центру (АТЦ) при СБУ ОСОБА_20 , керівником МВС України - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 , його заступником - ОСОБА_15 , командувачем ВВ МВС України ОСОБА_16 , тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_17 , його заступником - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_18 , командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_19 , залученими до вчинення злочину начальником ГУСБУ в місті Києві та Київській області ОСОБА_21 та іншими невстановленими керівниками підрозділів правоохоронних органів і правоохоронцями, за вищевказаних обставин організував умисне вчинення працівниками правоохоронних органів під приводом проведення антитерористичної операції (АТО) дій, поєднаних з протиправним та надмірним застосуванням фізичної сили, спеціальних засобів та техніки, а також вогнепальних набоїв та зброї, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, інтересам юридичних осіб у вигляді: умисних вбивств 10 осіб, спричинення тяжких тілесних ушкоджень 26 особам, середньої тяжкості тілесних ушкоджень 29 особам, легких тілесних ушкоджень 70 особам, а також заподіяння матеріальних збитків юридичним та фізичним особам на загальну суму 13 мільйонів 834 тисячі 539 гривень 97 копійок, та інших тяжких наслідків.

Продовжуючи реалізовувати вказані злочинні наміри, у період приблизно з 9 по 17 годину 20.02.2014, ОСОБА_11 , діючи у складі організованої групи, спільно з її членами - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 , заступником Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_15 , тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_17 , заступником начальника Головного управління - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_18 , командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_19 , та залученими до вчинення злочину співробітниками РСП ПМОП «Беркут» ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_50 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 (до моменту спричинення двом останнім вогнепальних поранень) та іншими, за вищевказаних обставин організував умисне вчинення працівниками правоохоронних органів на вулиці Інститутській в місті Києві, дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, застосуванням вогнепальної зброї та спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, які спричинили тяжкі наслідки у вигляді умисних вбивств 48 осіб та замахів на умисні вбивства 80 осіб.

Таким чином, ОСОБА_11 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразилися в організації перевищення влади та службових повноважень працівниками правоохоронних органів, тобто в організації умисного вчинення працівниками правоохоронних органів, з метою виконання явно злочинного наказу, дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що супроводжувалося насильством, застосуванням зброї та спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, за відсутності ознак катування, що спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, вчиненого у складі організованої групи, вчинив злочин, передбачений ч. З ст. 27, ч. 3 ст. 28 і ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011).

Крім того, ОСОБА_11 , 18.02.2014 в період часу з 12 до 16 години, реалізуючи свої злочинні наміри на заподіяння шкоди здоров`ю мітингувальників, діючи у складі організованої групи, спільно з її членами - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 , його заступником ОСОБА_15 , командувачем ВВ МВС України ОСОБА_16 та керівництвом ГУМВС України в місті Києві тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_17 , його заступником - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_18 та іншими невстановленими керівниками підрозділів правоохоронних органів за вищевказаних обставин організував з метою залякування мітингувальників та інших осіб, які перебували на Майдані Незалежності, вулицях Шовковичній, Садовій, Інститутській, Михайла Грушевського, Кріпосному провулку та Марийському парку в місті Києві та приймали участь у мітингу, вуличному поході та демонстрації на підтримку голосування у Верховній Раді України за повернення до Конституції 2004 року, незаконне застосування працівниками правоохоронних органів насильства, спеціальних засобів, а також прихованого (без офіційного наказу) - вогнепальних набоїв, що призвело до спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень 20 мітингувальникам, способом, що мав характер особливого мучення.

Продовжуючи реалізовувати вказані злочинні наміри, ОСОБА_11 у період з 19 години 18.02.2014 по 6 годину 19.02.2014, діючи спільно з Головою СБУ ОСОБА_13 , його першим заступником - керівником АТЦ при СБУ ОСОБА_20 , керівником МВС України - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 , його заступником ~ ОСОБА_70 , командувачем ВВ МВС України ОСОБА_16 , тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_17 , його заступником - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_18 , командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_19 , залученими до вчинення злочину начальником ГУСБУ в місті Києві та Київській області ОСОБА_21 та іншими невстановленими керівниками підрозділів правоохоронних органів і правоохоронцями за вищевказаних обставин організував з метою залякування мітингувальників та інших осіб, які знаходились на Майдані Незалежності та прилеглих вулицях в місті Києві, протиправне та надмірне застосуванням фізичної сили, спеціальних засобів та техніки, а також вогнепальних набоїв та зброї працівниками правоохоронних органів до мітингувальників, під приводом проведення антитерористичної операції (АТО), що призвело до спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень 26 мітингувальникам, способом, що мав характер особливого мучення.

Таким чином, ОСОБА_11 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразилися в організації ним як Президентом України спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого у складі організованої групи, способом, що має характер особливого мучення, а також з метою залякування потерпілого та інших осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009).

Крім того, 18.02.2014 в період часу з 12 до 16 години, ОСОБА_11 , реалізуючи свої злочинні наміри на вчинення злочинів проти життя мітингувальнків, діючи за попередньою змовою групою осіб, у складі організованої групи, спільно з її членами - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 , його заступником ОСОБА_15 , командувачем ВВ МВС України ОСОБА_16 та керівництвом ГУМВС України в місті Києві - тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_17 , його заступником - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_18 та іншими невстановленими керівниками підрозділів правоохоронних органів за вищевказаних обставин організував протиправне та надмірне застосування працівниками правоохоронних органів фізичної сили, спеціальних засобів та техніки, а також прихованого застосування боєприпасів (набоїв) для вогнепальної зброї до мітингувальників, які перебували на Майдані Незалежності, вулицях Шовковичній, Садовій, Інститутській, Михайла Грушевського, Кріпосному провулку та Марийському парку в місті Києві та приймали участь у мітингу, вуличному поході та демонстрації на підтримку голосування у Верховній Раді України за повернення до Конституції 2004 року, в результаті чого вчинено умисні вбивства 4 мітингувальників, на перехресті вулиці Інститутської та Кріпосного провулку, біля Марийського парку, будинку № 9 по вулиці Михайла Грушевського в місті Києві, у спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб.

Продовжуючи реалізовувати вказані злочині наміри, у період часу приблизно з 19 години 18.02.2014 до 6 години 19.02.2014, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у складі організованої групи, спільно з її членами - Головою СБУ ОСОБА_13 , його першим заступником - керівником антитерористичного центру (АТЦ) при СБУ ОСОБА_20 , керівником МВС України - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 , його заступником - ОСОБА_15 , командувачем ВВ МВС України ОСОБА_16 , тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_17 ,, його заступником - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_18 , командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_19 , залученими до вчинення злочину начальником ГУСБУ в місті Києві та Київській області ОСОБА_21 та іншими невстановленими керівниками підрозділів правоохоронних органів і правоохоронцями, за вищевказаних обставин організував під приводом проведення антитерористичної операції (АТО) протиправне та надмірне застосування працівниками правоохоронних органів фізичної сили, спеціальних засобів та техніки, а також вогнепальних набоїв та зброї до невизначеного кола мітингувальників, які знаходилися на Майдані Незалежності та прилеглих вулицях в місті Києві, в результаті чого вчинено умисні вбивства 10 мітингувальників у спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб.

Продовжуючи реалізовувати свої злочині наміри, 20.02.2014, у період приблизно з 9 по 17 годину, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, у складі організованої групи, спільно з її членами - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 , заступником Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_15 , тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_17 , заступником начальника Головного управління - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_18 , командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_19 , та залученими до вчинення злочину співробітниками РСП ПМОП «Беркут» ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_50 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_71 ,, ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_72 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 (до моменту спричинення двом останнім вогнепальних поранень) та іншими, за вищевказаних обставин організував протиправне застосування працівниками правоохоронних органів вогнепальної зброї та спеціальних засобів до невизначеного кола мітингувальників, які знаходилися на вулиці Інститутській в місті Києві, в результаті чого вчинено умисні вбивства 48 мітинтувальників у спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб.

Таким чином, ОСОБА_11 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразилися в організації умисного вбивства двох і більше осіб, вчиненого способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, у складі організованої групи, вчинив злочин, передбачений ч. З ст. 27, ч. 3 ст, 28, п.п. 1, 5,12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009).

Крім того, 20.02.2014, у період приблизно з 9 по 17 годину, ОСОБА_11 , реалізуючи свої злочинні наміри на вчинення злочинів проти життя мітингувальників, діючи за попередньою змовою групою осіб, у складі організованої групи, спільно з її членами - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 , заступником Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_15 , тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_17 , заступником начальника Головного управління - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_18 , командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_19 , та залученими до вчинення злочину співробітниками РСП ПМОП «Беркут» ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_50 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_73 , ОСОБА_66 , ОСОБА_72 , ОСОБА_74 , ОСОБА_69 (до моменту спричинення двом останнім вогнепальних поранень) та іншими, за вищевказаних обставин організував для заподіяння смерті мітингувальникам протиправне та невибіркове застосування працівниками правоохоронних органів вогнепальної зброї та спеціальних засобів до невизначеного кола мітингувальників, що знаходилися на вулиці Інститутській в місті Києві, проте зазначений злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, в результаті чого вчинено замах на умисні вбивства 80 мітингувальників у спосіб, небезпечний для життя багатьох осіб.

Таким чином, ОСОБА_11 , підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразилися в організації вчинення закінченого замаху на умисне вбивство двох і більше осіб способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, у складі організованої групи, вчинив злочин, передбачений ч. З ст, 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п,п. 1,5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009).

Крім того, ОСОБА_11 , 20.02.2014, у період приблизно з 9 по 17 годину, діючи у складі організованої групи, спільно з її членами - Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 , заступником Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_15 , тимчасово виконувачем обов`язків начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_17 , заступником начальника Головного управління - начальником міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_18 , командиром ПМОП «Беркут» ОСОБА_19 , та залученими до вчинення злочину співробітниками РСП ПМОП «Беркут» ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_50 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_72 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 (до моменту спричинення двом останнім вогнепальних поранень) та іншими, за вищевказаних обставин організував вчинення терористичного акту працівниками правоохоронних органів на вулиці Інститутській в місті Києві, тобто застосування зброї та вчинення інших дій, які створювали небезпеку для життя й здоров`я людини та настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та з метою впливу на прийняття рішень і вчинення дій об`єднаннями громадян, юридичними особами, у складі організованої групи, шляхом застосування вогнепальної зброї та спеціальних засобів до невизначеного кола осіб з числі мітингувальників, що призвело до загибелі 48 осіб та настання інших тяжких наслідків у вигляді замахів на умисні вбивства 80 осіб.

Таким чином, ОСОБА_11 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які виразилися в організації вчинення терористичного акту, тобто застосуванні зброї та вчиненні інших дій, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людини й настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та з метою впливу на прийняття рішень і вчинення дій об`єднаннями громадян, юридичними особами, у складі організованої групи, які призвели до загибелі людини та інших тяжких наслідків, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 258 КК України.

25.02.2014 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_11 , за ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. У зв`язку із не встановленням його місця перебування, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 25.02.2014 у день його складення, таке повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

02.03.2014 письмове повідомлення про підозру ОСОБА_11 змінене та повідомлено про нову підозру за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011), ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Вказане повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у день його складення, 02.03.2014, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

17.11.2015 раніше складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_11 змінено та повідомлено про нову підозру за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ст. 340, ч. 4, ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 України. Вказане повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у день його складення, 17.11.2015, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

23.06.2017 з матеріалів кримінального провадження № 0000228 в окреме кримінальне провадження № 0002014 виділено матеріали досудового розслідування за фактом організації ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 вчинення працівниками правоохоронних органів впродовж 18-20 лютого 2014 року низки тяжких та особливо тяжких злочинів проти учасників зборів, мітингів походів і демонстрацій та терористичного акту 20 лютого 2014 року.

26.06.2017 з матеріалів кримінального провадження № 0001048 в окреме кримінальне провадження № 0002045 виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 за ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України.

Цього ж дня матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0002014 та № 0002045 об`єднані в одне провадженні під № 0002014.

27.06.2017 у кримінальному провадженні № 0002014 раніше складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_11 змінено та повідомлено про нову підозру за ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України.

Оскільки, на час складання повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_11 від 27.06.2017, його точне місце перебування з об`єктивних причин не встановлено, слідчими та прокурорами вжито всіх можливих заходів для вручення йому такого повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Крім того, 13.07.2017 стороною обвинувачення направлено запит до компетентного органу Російської Федерації про надання міжнародної правової допомоги, а саме встановлення місця знаходження (проживання) ОСОБА_11 на території Російської Федерації, вручення йому повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 27.06.2017, роз`яснення прав підозрюваного, і вручення пам`ятки про процесуальні прав та обов`язки підозрюваного.

У зв`язку з не встановленням місця знаходження підозрюваного ОСОБА_11 , 26.02.2014 його оголошено в розшук (державний, міждержавний та міжнародний), проведення якого доручено оперативним підрозділам Служби безпеки України.
01.03.2014 інформація стосовно розшуку підозрюваного ОСОБА_11 розміщена на офіційному веб-порталі МВС України та внесена в обліки Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України.

29.05.2019 підозрюваний ОСОБА_11 оголошений в міжнародний розшук, проведення якого також доручено оперативним підрозділам Служби безпеки України.

Згідно із повідомленнями Служби безпеки України (за період 2014-2020 років) підозрюваний ОСОБА_11 з 23.02.2014 переховується на території Російської Федерації.

При цьому, стороною обвинувачення у кримінальному провадженні № 0002014 виконувались у період 2014-2021 років процесуальні дії щодо міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_11 шляхом направлення запитів про видачу правопорушника, доручень про міжнародно-правову допомогу до компетентних органів інших країни в порядку Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних провадженнях 1959 року, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Литовської Республіки про співробітництво в боротьбі зі злочинністю та міжнародним тероризмом від 12.04.2007, Угоди про співробітництво держав-учасниць СНД у боротьбі зі злочинністю від 25.11.1998, Угоди про взаємодію міністерств внутрішніх справ країн-учасниць СНД у сфері обміну інформацією від 09.08.1992, Угоди про обмін інформацією країн-учасниць СНД у сфері боротьби із злочинністю від 22.05.2009, а також вживалися заходи щодо здійснення такого розшуку каналами МОКП Інтерпол.
Слідчий вважає наявними підстави, з якими КПК України пов`язує надання слідчим суддею дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_11 , у зв`язку з тим, що він переховується від органів слідства, суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також оголошений в міждержавний та міжнародний розшук.
З врахуванням зазначеного, слідчий просить суд надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 щодо підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, подане клопотання підтримали, просили його задовольнити. Зазначили, що підозра є обґрунтованою та вручена у встановленому КПК України порядку. Також прокурори посилалися на існування фактичних даних, що свідчать про перебування підозрюваного ОСОБА_11 за межами України, зазначаючи, що згідно оперативної інформації Служби безпеки України, ОСОБА_11 переховується на території Російської Федерації та оголошений органом досудового розслідування в розшук (державний, міждержавний, міжнародний). Стороною обвинувачення виконувались процесуальні дії щодо розшуку, в тому числі міжнародного, підозрюваного ОСОБА_11 , зокрема каналами МОКП Інтерполу, а також шляхом направлення запитів про видачу правопорушника, доручень про міжнародно-правову допомогу до компетентних органів Російської Федерації, Литовської Республіки, Республіки Білорусь та Співдружності незалежних держав.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 , враховуючи внесення змін до ч.2 ст. 297-1, ч. 2 ст. 297-2 та ч.1 ст. 297-4 КПК України Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо вдосконалення окремих положень, у зв`язку із здійсненням спеціального досудового розслідування» від 27.04.2021, з посиланням на положення ч. 1 ст. 5 КПК України, прохав суд задовольнити клопотання слідчого також з підстав переховування підозрюваного ОСОБА_11 від органів слідства та суду на території Російської Федерації - держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Захисники підозрюваного ОСОБА_75 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити у його задоволенні. На думку захисників підозра є необґрунтованою, оскільки жодний доказ, в тому числі наявні в матеріалах провадження протоколи допитів свідків та потерпілих, протоколи слідчих експериментів, висновки експертиз, не вказують на його причетність до подій, про які йде мова в повідомленні про підозру. Сторона захисту наполягала на тому, що викладені в повідомленні про підозру факти та обставини не відповідають дійсності, оскільки збори, мітинги та демонстрації на Майдані Незалежності та в центральній частині міста Києва не були мирними, більш того, були організовані, координувалися представниками тодішньої опозиції, члени якої є прямими політичними опонентами ОСОБА_11 та безпосередньо причетні до вчинення злочинів, про які йдеться в повідомленні про підозру. На думку захисників відносно ОСОБА_11 здійснюється політичне переслідування та існує реальна загроза його життю, у зв`язку з чим він не може повернутися на територію України. Захисники вважають долучені до клопотання матеріали неналежними та недопустимим доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони не вказують на причетність ОСОБА_11 до інкримінованих йому злочинів та зібрані в інших провадженнях.

При цьому, ОСОБА_11 на думку захисників, не є підозрюваним у кримінальному провадженні, оскільки підозра йому особисто не вручена. Захисники звертають увагу на те, що клопотання подано у зупиненому провадженні, а також у провадженні в якому сплив строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, витяг з ЄРДР не містить відомостей про міжнародний розшук. Сторона захисту наполягала, що ОСОБА_11 не оголошений у міжнародний розшук, відомості щодо нього відсутні у базі даних МОКП Інтерпол та відповідне рішення Генеральним секретаріатом Інтерполу щодо розшуку їх підзахисного не приймалось.

Також захисники вважають, що клопотання слідчого про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 щодо підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2018 вже надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування, та вказана ухвала не втратила свою чинність.

Разом з тим, захисником ОСОБА_10 подано два клопотання про повернення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_11 в порядку ч.2 ст.297-3 КПК України стороні обвинувачення, зокрема 21.04.2021 з підстав подання такого клопотання у зупиненому провадженні та із закінченням строків досудового розслідування у ньому, а також 27.04.2021 з підстав відсутності відомостей про міжнародний розшук ОСОБА_11 у базі даних Інтерполу та у витягу з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0002014.

Захисник ОСОБА_9 31.05.2021 подав аналогічне клопотання в порядку ч.2 ст. 297-3 КПК України, зазначивши як підставу повернення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_11 існування у даному кримінальному провадженні діючого дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_11 , який наданий ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2018.

Вивчивши клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. Зі змісту даної норми закону, випливає, що такий розшук може бути державним та міжнародним. Особа оголошується в міжнародний розшук після або одночасно з оголошенням в державний розшук.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297-1 КПК України cспеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. З ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. З ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. З ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст, 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України.

Вказане кримінальне провадження 23.06.2017 виділено з матеріалів № 0000228 від 22.01.2014 та 26.06.2017 об`єднано з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002045 (виділено з матеріалів кримінального провадження № 0001048 від 10.10.2014) /т. 1 а.м. 60-101/. При цьому, постановами заступника Генерального прокурора від 14.04.2014 та 22.07.2014 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000228 продовжено відповідно до 6 (шести) місяців, тобто до 25.08.2014 та до 9 (дев`яти) місяців, тобто 25.11.2014. /т.1 а.м.30-34/. У послідуючому, 11.03.2020 постановою заступника Генерального прокурора обраховано загальний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 та продовжено його до 12 (дванадцяти) місяців, тобто до 16.06.2020. /т. 1 а.м. 35-46/.

Таким чином, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 обраховується з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_11 , тобто з 25.02.2014 /т. 1 а.м. 118-124/, з урахуванням його продовження у кримінальному провадженні № 0000228, а також зупиненням та відновленням, яке здійснювалось у кримінальних провадженнях № 0001048 та № 0002014.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001048 після його виділення 10.10.2014 з кримінального провадження № 0000228 було зупинене 13.10.2014, а у подальшому зупинялось та відновлювалось у наступні дати: 02.02.2015 відновлено та зупинене 03.02.2015; відновлено і зупинене 27.03.2015; відновлено і зупинене 21.04.2015; відновлено і зупинене 08.05.2015; відновлено зупинене 20.05.2015; відновлено і зупинене 29.07.2015; відновлене і зупинене14.08.2015; відновлено і зупинене 17.11.2015; відновлено і зупинене 18.11.2015; 26.05.2016 відновлено і зупинене 27.05.2016; відновлено і зупинене 21.06.2016; відновлено і зупинене 14.07.2016; відновлено і у цей день зупинене 14.09.2016; відновлено і зупинене12.05.2017; відновлено і зупинене 26.06.2017.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 зупинялось та відновлювалось у наступні дати: відновлене і зупинене 29.06.2017; 19.09.2017 відновлено і зупинене 20.09.2017; відновлено і зупинене 26.09.2017; відновлено і зупинене 15.11.2017; відновлене і у цей день зупинене 21.11.2017; відновлене і зупинене 24.11.2017; відновлене і у зупинене 21.12.2017; відновлене і зупинене 04.01.2017; відновлене і зупинене 31.01.2017; відновлене і зупинене 13.03.2018; відновлене і зупинене 16.03.2017; відновлене і зупинене 18.04.2018; відновлене і у цей день зупинене 23.04.2018; відновлене і зупинене 21.11.2018; 14.02.2019 відновлене і зупинене 15.02.2019; відновлене і зупинене 26.06.2019, 11.03.2020 відновлене і зупинене 12.03.2020; відновлене і зупинене 16.07.2020.

Отже, з моменту повідомлення ОСОБА_11 про підозру у кримінальному провадженні № 0000228, тобто з 25.02.2014, і до дати останнього зупинення досудового розслідування, а саме до 16.07.2020, у кримінальному провадженні № 0002014 використано 8 (вісім) місяців 28 (двадцять вісім) дні.

У зв`язку з цим доводи захисника ОСОБА_10 , викладені у клопотанні від 21.04.2021 щодо спливу процесуальних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 є безпідставними.

Крім того, слідчий суддя критично ставиться до доводів захисника ОСОБА_10 щодо необхідності відновлення стороною обвинувачення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 на момент звернення до суду з клопотанням про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_11 , виходячи з наступного.

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Стаття 280 КПК України передбачає підстави та порядок зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні і вказує на те, що однією з підстав зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру є оголошення підозрюваного в розшук. До зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для встановлення місцезнаходження особи якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Разом з цим, положення кримінального процесуального законодавства, а саме ч. 5 ст. 280 КПК України, містять вказівку, шо після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного. Відповідно до ч. 1 ст. 282 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва), а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій.

Тобто, законодавець передбачає, що зупинивши досудове розслідування у кримінальному провадженні слідчим або прокурором можуть прийматись лише процесуальні рішення та вчинятись процесуальні дії, які не належать до слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин, які підлягають доказуванню у розумінні ст. 91 КПК України. Враховуючи те, що слідчим та прокурором вживаються заходи для встановлення місцезнаходження підозрюваного, та законодавцем передбачено можливість виконання спрямованих на це процесуальних дій, задля дотримання розумних строків у кримінальному провадженні, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування.

Окрім цього, підстави, передбачені ст. 282 КПК України для відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні на момент звернення слідчого із клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування та на даний час не встановлені.

Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_10 про повернення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 стороні обвинувачення з підстав його подання у зупиненому провадженні та у зв`язку із нібито закінченням строків досудового розслідування, задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом також встановлено, що 27.06.2017 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Єнакієве Донецької області, українеця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на час скоєння злочину фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_3 , резиденція «Межигір`я`у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. З ст. 27, ч. З ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07,04.2011), ч. 3 ст. 28, ч, 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст, 28, ч. З ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. З ст. 28, ч. 3 ст, 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч, 3 ст. 28, ч 3 ст. 27, ч. З ст. 258 КК України у кримінальному провадженні № 0002014 /т. 2 а.м. 89-258/.
Згідно клопотання слідчого та долучених в його обґрунтування матеріалів встановлено, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 115, 121, 340, 365, 258 КК України. При цьому, слідчим у клопотанні, яке погоджене з проку, зазначено, що виділення матеріалів досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_11 злочинів, передбачених ст. ст. 121, 340 КК України, може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. При цьому рішення прокурором згідно ч.5 ст. 217 КПК України про виділення матеріалів за ст. ст. 121, 340 КК України в окреме провадження не приймалось,
З матеріалів клопотання та під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, передбачених ст. ст. 115, 121, 258, 340, 365 КК України, вчинення яких охоплюється єдиним періодом часу, колом осіб (потерпілих, свідків) та співучасників злочинів, тотожними обставинами вчинення злочинів, способом їх вчинення, які об`єднані спільним мотивом та метою, у зв`язку з чим слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення про не можливість виділення матеріалів досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_11 злочинів, передбачених ст. ст. 121, 340 КК України в окреме провадження, оскільки таке виділення може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
Враховуючи те що, поняття «обґрунтована підозра» у національному законодавстві не визначено, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України слід виходити з його визначення в судовій практиці ЄСПЛ, який неодноразово зазначав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження (рішення у справах «Нечипорук та Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти сполученого Королівства», «Мюррей проти об`єднаного Королівства», «Ердагоз проти Туреччини»).
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, що підтверджується наступними відомостями досудового розслідування, зокрема, зверненням народного депутата України ОСОБА_76 від 23.02.2014 щодо безпосередньої причетності ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , інших високопосадовців до вчинення та організації вчинення ряду тяжких та особливо тяжких злочинів у центральній частині м. Києва (на Майдані Незалежності та прилеглих вулицях), у тому числі у період з 18.02.2014 по 20.02.2014; показаннями свідків ОСОБА_77 від 21.10.2014, ОСОБА_78 від 18.03.2014, ОСОБА_79 від 09.12.2015, згідно з якими до кола найближчого оточення ОСОБА_11 входили Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_14 та Голова Служби безпеки України ОСОБА_13 ; показаннями свідка народного депутата України ОСОБА_80 від 17.06.2014, який повідомив про розкрадання ОСОБА_11 та його найближчим оточенням державних коштів шляхом побудови корупційних схем. (на думку ОСОБА_80 , шлях реформування країни виявився невигідним для ОСОБА_11 , тому ним й був застосований силовий варіант припинення акцій громадського протесту); показаннями свідка перекладача Адміністрації Президента України ОСОБА_81 від 10.06.2016 та 13.06.2016, який пояснив, що у період листопада 2013 року лютого 2014 року неодноразово здійснював переклад як телефонних розмов, так і розмов особистого спілкування Президента України ОСОБА_11 із представниками іноземних держав з питань не підписання Угоди про асоціацію України з Європейським Союзом та застосування сили до мітингувальників; показаннями свідка другого Президента України ОСОБА_82 від 20.12.2016, який підтвердив неодноразові розмови із ОСОБА_11 щодо акцій протестів та недопустимості застосування сили до мітингувальників ( ОСОБА_83 пропонував ОСОБА_11 для виходу з політичної кризи звільнити Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_14 та відправити Кабінет Міністрів України у відставку, але ОСОБА_11 такі пропозиції не сприймав); показаннями свідків колишніх радників Президента України ОСОБА_84 від 07.11.2016 та ОСОБА_85 від 16.11.2016, які повідомили, що на ОСОБА_11 ніхто не мав впливу, та всі рішення він приймав самостійно. (акції протестів виникли в результаті відмови Уряду та ОСОБА_11 підписувати Угоду про асоціацію між Україною та Європейським Союзом. При цьому ОСОБА_11 не використав всю повноту наданої йому влади для врегулювання виниклого конфлікту та уникнення кровопролиття); показаннями свідків колишнього заступника Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_86 від 02.07.2014, працівників апарату МВС України ОСОБА_87 від 25.10.2016, ОСОБА_88 від 08.11.2016, ОСОБА_89 від 09.11.2016, ОСОБА_90 від 09.11.2016, ОСОБА_91 від 17.11.2016 та ОСОБА_92 від 23.11.2016, ОСОБА_93 від 22.04.2014 щодо ролі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і Президента України ОСОБА_11 у протидії протестним акціям; рукописними записами ОСОБА_18 , вилученими 02.11.2016 під час проведення обшуку за місцем його проживання, щодо його участі у протидії протестним акціям, згідно з якими вказівки на застосування сили та спеціальних засобів до мітингувальників надавались Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 та його заступником ОСОБА_15 ; документами, отриманими з Кабінету Міністрів України, щодо прийняття 21.11.2013 розпорядження № 905-р про призупинення процесу підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом; показаннями свідків колишніх першого заступника Міністра фінансів України ОСОБА_94 від 29.03.2016, першого заступника Міністра аграрної політики України ОСОБА_95 від 20.04.2016, першого заступника Міністра закордонних справ України ОСОБА_96 від 21.04.2016 та першого заступника Міністра економічного розвитку і торгівлі України ОСОБА_97 від 26.04.2016, які показали, що прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про призупинення підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, ініційоване ОСОБА_11 та ОСОБА_98 ; показаннями свідка директора ДУ «Інститут економіки і прогнозування НАН України» ОСОБА_99 від 25.05.2016, який повідомив, що вступ України до Європейського Союзу мав би негативні наслідки для економіки Російської Федерації, про що неодноразово заявляли експерти-науковці Російської академії наук, у зв`язку з чим Російська Федерація проводила політику імпортозаміщення з метою уникнення залежності її економіки від країн Заходу; показаннями свідка колишнього директора Департаменту з євроінтеграційних питань Кабінету Міністрів України ОСОБА_100 від 02.07.2016, яка зазначила, що представники Російської Федерації неодноразово заявляли, що в разі підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, ними буде призупинена дія частини угод про вільну торгівлю між Україною та Російською Фдерацією; показаннями свідка колишнього представника України в Європейському Союзі ОСОБА_101 від 08.12.2016, який повідомив, що ОСОБА_11 ще 19.11.2013 прийняв рішення не підписувати у м. Вільнюс (Литовська Республіка) 28 29.11.2013 під час саміту глав країн-членів Європейського Союзу Угоду про асоціацію між Україною та Європейським Союзом; показаннями свідків військовослужбовців Служби безпеки Президента України Управління Державної охорони України ОСОБА_102 від 01.10.2015, ОСОБА_103 від 03.11.2015 та інших, які підтвердили обставини перебування ОСОБА_11 23.02.2014 на території санаторію ВМС Чорноморського флоту Російської Федерації у місті Ялті АР Крим та залишення ним того ж дня території України; журналом обліку з`єднань на комутаторі Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому міститься інформація «Для службового користування» про з`єднання Президента України ОСОБА_11 із Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_14 , Головою Служби безпеки України ОСОБА_13 та іншими високопосадовцями у період з 18 по 20.02.2014 під час протидії проведенню у м. Києві мітингів, вуличних походів і демонстрацій громадян; постановами Кабінету Міністрів України від 22.01.2014 № 13 «Про внесення змін до пункту 12 Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку», від 22.01.2014 № 14 «Про внесення змін до пункту 16 Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку», якими дозволялось використання під час охорони громадського порядку спеціальних засобів виробництва Російської Федерації та змінено умови використання водометів, а також погоджувальними документами до них; відомостями про телефонні з`єднання ОСОБА_11 у період з 18 по 20.02.2014 під час протидії проведенню у місті Києві мітингів, вуличних походів і демонстрацій громадян; висновками службових розслідувань Служби безпеки України від 15.04.2014 за фактами незаконної організації та проведення керівництвом Служби безпеки України в ніч на 19.02.2014 антитерористичної операції (АТО) у центральній частині м. Києва, залучення сил та засобів Збройних Сил України та Міністерства внутрішніх справ України від 24.04.2014 щодо незаконного перешкоджання організації та проведенню мітингів, походів і демонстрацій; висновками судових товарознавчих експертиз, комісійних судових товарознавчих експертиз, судово-економічних експертиз та комплексних судових економічних та товарознавчих експертиз (від 19.06.2015 № 6196/15-45, від 23.06.2015, № 10625/15-45 від 24.06.2015, № 7761/15-45/7762/15-53, від 12.06.2015 № 7766/15-45, від 24.06.2015 № 8313/15-45), якими підтверджено розмір матеріальних збитків, завданих юридичним та фізичним особам кримінальними правопорушеннями; показаннями свідків учасників мітингів, походів і демонстрацій ОСОБА_104 від 23.08.2016, ОСОБА_105 від 10.08.2016, ОСОБА_106 від 19.10.2016, ОСОБА_107 від 05.12.2016, ОСОБА_76 від 08.12.2016, ОСОБА_108 від 16.11.2016 щодо причетності ОСОБА_11 та керівників правоохоронних органів, у тому числі ОСОБА_11 до зазначених вище злочинів; показаннями свідків працівників МВС України щодо залучення працівників відомства до участі у проведенні АТО в ніч на 19.02.2014 у центральній частині м. Києва, а саме: ОСОБА_109 від 12.03.2014 та від 26.05.2014, ОСОБА_110 від від 22.05.2015 та інших; показаннями свідка працівника Служби безпеки України ОСОБА_111 від 17.03.2014, 16.02.2015 щодо обставин організації та проведення АТО в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року в центральній частині м. Києва; показаннями свідка працівника БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_112 від 12.10.2015 щодо обставин залучення працівників вказаного підрозділу до протидії мітингам, походам та демонстраціям у період з 18-20 лютого 2014 року, і застосування стосовно мітингувальників помпових рушниць заряджених, в тому числі свинцевою картеччю; показаннями свідка військового коменданта м. Києва ОСОБА_113 від 05.03.2015 щодо залучення сил та засобів Збройних Сил України та Внутрішніх військ МВС України до участі у проведені АТО в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року в центральній частині м. Києва; показаннями свідка - колишнього начальника Генерального штабу Головнокомандувач Збройних Сил України свідка ОСОБА_114 від 29.08.2014, 14.05.2015 про обставини залучення сил та засобів Збройних Сил України та Внутрішніх військ МВС України до участі у проведені АТО в ніч з 18 на 19 лютого 2014 року в центральній частині м.Києва; висновоком службового розслідування від 26.03.2014, проведеного ГУ МВС України в м. Києві щодо втечі окремих працівників ПМОП «Беркут» ГУМВС України в м. Києві, яким підтверджено відсутність у полку 24 одиниць табельної автоматичної зброї автоматів АКМС; показаннями свідків працівників ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_115 від 25.11.2015, працівників Внутрішній військ МВС України ОСОБА_116 від 19.11.2015, ОСОБА_117 від 24.11.2015 та інших свідків щодо обставин видачі вогнепальної зброї та набоїв до неї працівникам РСП ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в м. Києві та її застосування до мітингувальників 20.02.2014 на вулиці Інститутській в місті Києві; а також в інших здобутих доказах, якими у своїй сукупності підтверджується причетність ОСОБА_11 до вчинення злочинів.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах, враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Так, у зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_11 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 25.02.2014, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України було направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, шляхом надіслання їх поштою за останнім відомим адресами реєстрації, проживання ОСОБА_11 : АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , резиденція «Межигір`я» /т.2 а.м.172-175,180-183/, на адресу можливого проживання на території Російської Федерації, яка надана органу досудового розслідування його захисником - Російська Федерація, м. Ростов - на - Дону, вул. Єременко, 81, корп. «В» /т.2 а.м. 171,178,179/. Крім того, вказане повідомлення про підозру направлене до адреси адвокатського об`єднання «АВЕР ЛЄКС»: м. Київ, пров. Хрестовий, 2, 5 поверх, із яким ОСОБА_11 уклав договір про надання правової допомоги, а також вручене його захиснику - адвокату адвокатського об`єднання «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_8 для передачі ОСОБА_11 /т. 2 а.м. 171, 176-179/.

Крім того, стороною обвинувачення в порядку ст. 61 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, 13.07.2017 направлено запит до компетентного органу Російської Федерації про надання міжнародної правової допомоги, а саме встановлення місця знаходження (проживання) ОСОБА_11 на території Російської Федерації, вручення йому повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 27.06.2017, роз`яснення прав підозрюваного, і вручення пам`ятки про процесуальні прав та обов`язки підозрюваного, однак Генеральною прокуратурою Російської Федерації 08.06.2018 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено (т.3 а. м. 8-18);

Таким чином, стороною обвинувачення, згідно ст. 278, ч.1,3,7 ст.135 КПК України, були вчинені всі можливі та необхідні дії щодо повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_11 від 29.06.2017, шляхом направлення такого повідомлення, а також пам`ятки про процесуальні прав та обов`язки підозрюваного йому поштою на всі відомі на час вчинення інкримінованих злочинів адреси проживання та реєстрації на території України, на адресу можливого проживання на території Російської Федерації, а також здійснення відповідного запиту про отримання міжнародно-правової допомоги у кримінальному проваджені.

Тому, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України та вважається таким, якому в належний спосіб повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру, тобто він є підозрюваним відповідно до ст. 42 КПК України.

У зв`язку з цим доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри та процесуального статусу підозрюваного у ОСОБА_11 є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів провадження 26.02.2014 підозрюваного ОСОБА_11 оголошено в розшук (т. 1 арк.125-126), а 29.05.2019 оголошено в міжнародний розшук /том3, а.м. 53-55/. Здійснення розшуку доручено оперативним підрозділам Служби Безпеки України./т.1 арк. а.м. 127,том 3, а.м.53-55 );
01.03.2014 інформація стосовно розшуку підозрюваного ОСОБА_11 розміщена на офіційному веб-порталі МВС України та внесена в обліки Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України /том 5, а. м.51-52,57-58,173,176-178/; Цього ж дня оперативним підрозділом СБ України заведено оперативно-розшукову справу категорії «розшук» / том 5 а.м. 57-58, 176-178/;

У період 2014-2020 років оперативним підрозділом СБУ на виконання доручення слідчого виконувались розшукові заходи, спрямовані на встановлення місцезнаходження ОСОБА_11 (т.5 а.м.51-77), в тому числі скеровувалися доручення до ДПС України на затримання ОСОБА_11 (т.5 а.м. 54,79). Оперативним підрозділом СБ України на виконання постанови слідчого від 26.02.2014 вживалися заходи щодо міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_11 /том 5, а.м. 176-178 /. Керівництвом СБ України протягом 2014-2015 років проведено 5 робочих зустрічей з представниками ФБР США, спецслужб Великої Британії, Європейського Союзу з питань координації розшуку підозрюваного ОСОБА_11 . При цьому, представнику Національної кримінальної агенції Великої Британії в Україні, а також на офіційну адресу ФБР США передано фотографії, номера засобів зв`язку розшукуваного та його близького оточення. У 2014 році Службою безпеки України направлено 13 інформувань до спецслужб США, країн Євросоюзу, СНД, Ізраїлю, Туреччини, ОАЕ щодо перевірки можливого перебування підозрюваного ОСОБА_11 на території цих держав /т. 5 а.м.68-69/.

19.01.2021 Центр міжнародного співробітництва Апарату Голови СБ України керуючись Угодою між Кабінетом Міністрів України і Урядом Литовської Республіки про співробітництво в боротьбі зі злочинністю та міжнародним тероризмом від 12.04.2007 направив лист на адресу Департаменту державної безпеки Литовської Республіки щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_11 на території цієї держави.

22.01.2021 Центр міжнародного співробітництва Апарату Голови СБ України керуючись Угодою про співробітництво держав-учасниць СНД у боротьбі зі злочинністю від 25.11.1998 направив лист на адресу уповноважених правоохоронних органів Республіки Білорусь щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_11 на території цієї держави (Угода про співробітництво держав-учасниць СНД у боротьбі зі злочинністю).

На даний час підозрюваний ОСОБА_11 за місцем проживання та реєстрації на території України відсутній та стосовно нього наявні фактичні дані, про те, що він перебуває за межами України.

Згідно матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_11 23.02.2014 перетнув та переправив через державний кордон України не менше 20 (двадцяти осіб) осіб за допомогою 3 (трьох гвинтокрилів) Збройних Сил Російської Федерації повітряним шляхом до військового аеродрому у АДРЕСА_4 , про що йому повідомлено про підозру у іншому кримінальному провадженні № 0002661 /т. 3 а.м. 144-150/.

Відповідно до показань свідків з числа працівників Управління державної охорони України ОСОБА_102 , ОСОБА_103 встановлено, що ОСОБА_11 23.02.2014 перебував на території санаторію ВМС Чорноморського флоту Російської Федерації у місті Ялті Автономної Республіки Крим і того ж дня залишив територію України. /т. 6 а.м. 200-217/

До цього часу підозрюваний ОСОБА_11 на територію України не повертався, що, окрім іншого, підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 03.12.2020 /т. 3 а.м. 72/. Згідно з повідомленнями Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України від 21.12.2020 підозрюваний ОСОБА_11 перебуває у розшуку і знаходиться на території Російської Федерації, а саме мікрорайон «Рубльовка» (селище Барвиха, Одинцовський район, Московська область) /т. 5 а.м. 176-178/.

Про те, що ОСОБА_11 переховується за межами України свідчить й те, що він упродовж 2014-2020 років неодноразово давав інтерв`ю та прес-конференції російським ЗМІ в місті Ростов-на-Дону та місті Москва, в 2015 році повідомив органу слідства про те, що проживає в місті Ростов-на-Дону, а його захисник надав інформацію про проживання ОСОБА_11 в АДРЕСА_5 /т. 3 а. м. 99-103/. Стороною захисту надано слідству копію відповіді Головного управління з питань міграції Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації від 29.09.2016 № 20/6885гр, в якій зазначено про надання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасового притулку на території Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим УФМС Росії по Ростовській області, термін дії якого продовжено до 26.11.2021. /т. 3 а.с. 91, 92-96/.

Крім того, 28.11.2016 в рамках виконання доручення Святошинського районного суду міста Києва, ОСОБА_11 допитаний в Ростовському обласному суді в режимі відеоконференції про обставини скоєння працівниками спецпідрозділу «Беркут» умисних вбивств мітингувальників в місті Киві 20.02.2014 /т. 3 а.м. 117-130/.

Обставини переховування ОСОБА_11 на території Російської Федерації, окрім іншого, також підтверджується матеріалами досудового розслідування долученими до клопотання, зокрема: заявою ОСОБА_11 до правоохоронних органів України від 27.06.2015, яка посвідчена нотаріусом Ростовського-на-Дону нотаріального округу та в якій він повідомляє, що знаходиться в м. Ростов-на-Дону Російської Федерації /т.3 а.м. 74-77/, договором найму житлового приміщення за адресою АДРЕСА_5 від 02.01.2017 /т.3 а.м.85-89/, інформацією Головного управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації від 29.09.2016 про те, що ОСОБА_11 надано тимчасовий притулок на території Російської Федерації /т.3 а.м.91/, інформацією Генеральної прокуратури Російської Федерації від 07.03.2017 про те, що ОСОБА_11 знаходиться на території Російської Федерації /т.3 а.м.97-98/, договором про надання правової допомоги від 08.01.2018, укладеного в м. Москва Російської Федерації між захисником ОСОБА_10 та ОСОБА_11 /т.3 а.м.243-246/, заявою ОСОБА_11 до Генеральної прокуратури України та Печерського районного суд м. Києва від 10.01.2018, яка посвідчена нотаріусом Ростовського-на-Дону нотаріального округу /т.3 а.м.248-249/. Перебування ОСОБА_11 на даний чає на території Російської Федерації не заперечується і стороною захисту.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_11 , будучи обізнаним у повідомленні про підозру у зазначеному кримінальному провадженні, навмисно переховується від органів досудового розслідування за межами території України, зокрема у Російській Федерації, з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим оголошений в розшук, в тому числі міжнародний.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_118 не ухиляється від органів досудового розслідування, оскільки ним та його захисниками надано відомості щодо його знаходження на території Російської Федерації, а також того, що він не може приїхати в Україну через політичне переслідування та існування загрози його життю є безпідставними, оскільки за наявності повідомлень про виклик до органу досудового розслідування ОСОБА_118 не з`являється, перебуває у розшуку, відсутні докази наявності об`єктивних перешкод для прибуття в Україну за місцем проведення досудового розслідування.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_11 переховується від органу слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 26.02.2014, 27.08.2014, 25.11.2014, 25.05.2015, 26.11.2015, 26.05.2016, 26.11.2016, 26.05.2017, 24.11.2017, 24.05.2018, 11.12.2018, 26.06.2019, 29.01.2020, 19.11.2020 надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (т. 4 а.с. 164-211, 214-222). Крім того, обставини переховування підозрюваного ОСОБА_11 та його перебування за межами України встановлено судом при розгляді клопотання Генеральної прокуратури України про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002664 (судова справа № 757/32527/16-к). /т. 4 а.с. 228-230/.

Також, ОСОБА_11 є раніше судимою особою, зокрема, його засуджено вироком Оболонського районного суду м. Києва від 24.01.2019 за ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України до 13 років позбавлення волі. У зв`язку переховуванням ОСОБА_11 від органів слідства, суду досудове розслідування та судовий розгляд відносно нього у цьому проваджені здійснювався у спеціальному порядку (за відсутності підозрюваного, обвинуваченого).

Твердження сторони захисту, що підозрюваний ОСОБА_11 не оголошений та не перебуває у міжнародному розшуку, у зв`язку з відсутністю відповідних відомостей про нього, як про розшукувану особу, в базах даних МОКП Інтерпол є безпідставними, а клопотання захисника ОСОБА_10 про повернення стороні обвинувачення клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 стороні обвинувачення з цієї обставини задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення оперативним підрозділом усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку: державного, міждержавного, міжнародного, тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова (ч.2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування, шляхом винесення постанов спочатку про оголошення ОСОБА_11 в державний, а згодом і в міжнародний розшуки /т. №1 а.м.125-126, т.3, а.м. 53-55/

Відповідно до п.8 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні від 07.07.2017 № 575, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 липня 2017 р. за № 937/30805 у кримінальних провадженнях про тяжкі та особливо тяжкі злочини, в яких підозрюваного оголошено в розшук, у разі наявності достатніх підстав вважати, що особа може переховуватися за межами України, слідчий відповідно до законодавства вирішує питання про оголошення особи в міжнародний розшук.

Таким чином, оголошення в міжнародний розшук та визначення способів його здійснення належить виключно до компетенції слідчого, прокурора та є дискреційними повноваженнями сторони обвинувачення. Конституція (Статут) МОКП-Інтерпол, Правила Інтерполу щодо обробки даних, не передбачають повноважень Інтерполу з оголошення міжнародного розшуку особи.

Ці положення узгоджується з науковим висновком, долученим до клопотання стороною обвинувачення, згідно якого під поняттям «оголошення у міжнародний розшук» слід розуміти юридичний акт (за КПК України у формі постанови слідчого, прокурора), що вчиняється компетентним органом держави ініціатора такого розшуку у випадку знаходження об`єкта розшуку за межами цієї держави, та є підставою для вчинення подальших процесуальних дій з розшуку вказаного об`єкта за межами цієї держави. Міжнародним розшуком є комплекс слідчих (розшукових) дій, оперативно-розшукових, інформаційно-довідкових та інших заходів компетентних органів держави ініціатора розшуку та запитувань зарубіжних держав, спрямований на виявлення, арешт та видачу (екстрадицію) розшукуваних осіб, що проводиться на території кожної з держав учасниць розшуку відповідно до загальних норм та принципів міжнародного права, а також міжнародних договорів, укладеними між цими державами, та національного законодавства./т.8 а.м.151-207/.

01.03.2014 та 10.06.2019 постанови слідчого про оголошення підозрюваного ОСОБА_11 скеровані до Робочого апарату Укрбюро Інтерполу (т.5 а.м.7,9-10) та до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва (т.3 а.м. 56-59);

В подальшому, 05.03.2014 матеріали стосовно міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_11 скеровано до Офісу з юридичних питань Генерального секретаріату Інтерполу (м. Ліон, Франція) /т.5, а.м. 7-10/. 09.01.2015 Офісом з юридичних питань Генерального секретаріату Інтерполу прийнято рішення про відмову публікації червоних та циркулярних розшукових оповіщень стосовно підозрюваного ОСОБА_11 на підставі ст. 3 Статуту Інтерполу та зазначено про не можливість такого розшуку каналами Інтерполу /том3 а.м..38-42/. 05.10.2020 листом Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України з посиланням на відповідь Генерального секретаріату Інтерполу повідомлено орган слідства про неможливість оброблення відомостей щодо ОСОБА_11 у обліках вказаної організації та запропоновано розглянути можливість використання інших, крім Інтерполу, каналів та механізмів для міжнародного розшуку ОСОБА_11 /Т. 5 а.м.86-87/;

Разом з цим, слідчий вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол так і поза нею. Так за змістом статті 2 Статуту МОКП Інтерпол, вказана організація здійснює взаємодію всіх органів кримінальної поліції. Тобто, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи, ще не свідчить, що особа не оголошена та/або не перебуває в міжнародному розшуку, оскільки компетентні органи країни мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до міжнародних угод. Ці положення узгоджуються з нормами розділу ІХ КПК України, яким передбачено засади міжнародного співробітництва, направлення запитів про видачу осіб для притягнення до кримінальної відповідальності та доручень про міжнародно-правову допомогу до компетентних органів інших країн.

З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_11 за межами України та його екстрадиції, слідчими у кримінальному провадженні вживалися окремі заходи у рамках міжнародного співробітництва, зокрема в порядку в порядку ст. 61 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року: 22.02.2016 до компетентного органу Російської Федерації направлено запит про затримання та взяття під варту ОСОБА_11 до отримання вимоги про його видачу, однак Генеральною прокуратурою Російської Федерації 01.06.2016 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено /т.3 а.м. 1-7/; 13.07.2017 направлено запит до компетентного органу Російської Федерації про надання міжнародної правової допомоги, а саме встановлення місця знаходження (проживання) ОСОБА_11 на території Російської Федерації, вручення йому повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру від 27.06.2017, роз`яснення прав підозрюваного, і вручення пам`ятки про процесуальні прав та обов`язки підозрюваного, однак Генеральною прокуратурою Російської Федерації 08.06.2018 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено /т.3 а.м. 8-18 клопотання/; 20.04.2018 направлено запит до компетентного органу Російської Федерації про надання міжнародної правової допомоги, а саме встановлення місця знаходження (проживання) ОСОБА_11 на території Російської Федерації, вручення підозрюваному ОСОБА_11 повістки про виклик, однак Генеральною прокуратурою Російської Федерації 03.12.2018 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено /т.3 арк.19-29/;

Крім того, 03.03.2014 ДІАЗ МВС України на виконання доручення слідчого матеріали стосовно розшуку підозрюваного ОСОБА_11 на підстав Угоди про взаємодію міністерств внутрішніх справ країн-учасниць СНД у сфері обміну інформацією від 09.08.1992, Рішення ради Міністрів країн-учасниць СНД від 07.09.2007 та Угоди про обмін інформацією країн-учасниць СНД у сфері боротьби із злочинністю від 22.05.2009, скеровано до Федеральної казенної установи «Головний інформаційний центр МВС Росії». Вказана установа, яка є утримувачем міждержавного інформаційного банку, без будь-якого обґрунтування з 26.02.2014 не вносить до вказаного ресурсу відомості щодо осіб, які розшукуються правоохоронними органами України /т. 3 а. м. 45-47, 49-50, т. 5 а. м. 51-52, 61-62,68-69/;

Відмова компетентних органів Російської Федерації у задоволенні вказаних клопотань та запитів в межах міжнародного співробітництва також свідчить про те, що ОСОБА_11 переховується від органу слідства та суду на території Російської Федерації.

Окрім цього, враховуючи вказані обставини слідчий суддя доходить висновку, що підозрюваний ОСОБА_11 оголошений в міжнародний розшук, який здійснюється поза каналами Інтерполу, у зв`язку з чим доводи сторони захисту, в т.ч. викладені у клопотанні захисника ОСОБА_10 , про необхідність відмови та поверненні вказаного клопотання з підстав відсутності відповідних відомостей щодо ОСОБА_11 як про розшукувану особу в базах даних МОКП-Інтерпол задоволенню не підлягають.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування доведеністю факту перебування особи у міжнародному розшуку (ч.2ст.297-1, ч.1 ст.297-4 КПК України), але визначає необхідність доведення оголошення такого розшуку, що у даному випадку і було здійснено органами досудового розслідування. При цьому, зазначені у клопотанні сторони обвинувачення обставини та долучені до нього матеріали досудового розслідування підтверджують перебування підозрюваного ОСОБА_11 за межами України та здійснення розшукових заходів спрямованих на встановлення його місцезнаходження, що свідчить про не зловживання слідчим, прокурором інститутом міжнародного розшуку.

Відповідно до ст. 281 КПК України до ЄРДР вносяться лише відомості про оголошення підозрюваного у розшук, а внесення відомостей про оголошення його міжнародного розшуку не передбачене зазначеною правовою нормою.

Також слід зазначити, що згідно пункту 2 глави 4 розділу 1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06.04.2016 № 139 (далі - Положення про порядок ведення ЄРДР), витяг з ЄРДР генерується програмними засобами ведення Реєстру, до якого інформація про оголошення підозрюваного у розшук, в тому числі у міжнародний розшук, взагалі не включається (пункт 3 глави 4 розділ 1 Положення про порядок ведення ЄРДР), а відповідні відомості стосовно розшуку ОСОБА_11 згідно ч.2 ст. 281 КПК України внесені до ЄРДР, що підтверджується відповідними відомостями з реєстру /т.5 а.м.105-108/.

Посилання захисника ОСОБА_10 на цю обставину, як на підставу для повернення клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, враховуючи викладене задоволенню не підлягають.

Крім цього, 31.05.2021 захисником ОСОБА_9 подане клопотання про повернення клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, у зв`язку з тим, що дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_11 у цьому кримінальному провадженні вже надавався.

В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що 07.02.2018 у справі 757/56487/17-к було задоволено клопотання начальника управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань ГПУ ОСОБА_119 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 щодо ОСОБА_120 та надано відповідний дозвіл.

Дослідивши зазначені захисником доводи, слідчий суддя прийшов до висновку, що вони є необґрунтованими та не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Так, згідно п. 1 ч. 1 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності Генеральної прокуратури України" № 1355-VIII від 12.05.2016, у розділі XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України, абзац другий пункту 1 викладено в такій редакції: "Після введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років. Після закінчення дворічного строку кримінальні провадження, розпочаті слідчими органів прокуратури, у тримісячний строк передаються слідчим органів Державного бюро розслідувань", та доповнено пунктом 20-1 такого змісту: Тимчасово, до 15 квітня 2017 року, положення глави 24-1 "Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень" застосовуються із такими особливостями: спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 365, 368, 368-2, 379, 400, 436, 436-1,437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи які понад шість місяців переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно яких наявні фактичні дані, що вони перебувають за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цьому абзаці, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення механізмів забезпечення завдань кримінального провадження» № 1950-VIII від 16.03.2017, абзац перший пункту 20-1 розділу XI "Перехідні положення":"20-1 викладено в такій редакції: Тимчасово, але не пізніше дня початку діяльності Державного бюро розслідувань (опублікування у газеті "Урядовий кур`єр" відповідного повідомлення його керівником)".

23.11.2018 року у газеті "Урядовий кур`єр" розміщено повідомлення директора Державного бюро розслідувань про початок діяльності Бюро як центрального органу виконавчої влади, що провадить правоохоронну діяльність із метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції з 27.11.2018.

Таким чином, з 27.11.2018 втратили чинність положення п. 20-1 Розділу ХI Перехідних положень КПК України, та з вказаної дати здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного, обвинуваченого врегульовано Главою 24-1 КПК України, а саме ст.ст. 297-1 - 297-5.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 297-1 КПК України (у редакцій станом на 27.04.2021 із змінами, внесеними згідно із Законами № 119-VIII від 15.01.2015, № 769-VIII від 10.11.2015, № 1950-VIII від 16.03.2017, № 2617- VIII від 22.11.2018), спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2,368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 436, 436-1,437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно ч. 1 (із змінами, внесеними згідно із Законом № 119-VIII від 15.01.2015; в редакції Закону № 1422-IX від 27.04.2021 , абзацу 3 ч. 3 ст. 297-4 КПК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 119-VIII від 15.01.2015, № 1422-IX від 27.04.2021), слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Повторне звернення з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді в одному кримінальному провадженні не допускається, крім випадків наявності нових обставин, які підтверджують, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.
Як убачається з даних ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.02.2018 у справі № 757/56487/17-к, дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 стосовно ОСОБА_11 , надано на підставі положень п. 20-1 Розділу ХI Перехідних положень КПК України, якими тимчасово установлювалися особливості застосування положення глави 24-1 КПК України /т.3 а.м.26-44/, та які з 27.11.2018 втратили чинність.

Крім того, як убачається із матеріалів кримінального провадження, після постановлення вищевказаної ухвали було змінено підслідність кримінального провадження № 0002014, та здійснення подальшого досудового розслідування доручено слідчим Державного бюро розслідувань./т.1 а.м.113-115/. Питання щодо здійснення Державним бюро розслідувань спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0002014 у порядку Глави 24-1 КПК України, судом не вирішувалось.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

З урахуванням наведених обставин, на переконання слідчого судді доводи та мотиви, на підставі яких захисник ОСОБА_9 просить повернути клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_11 , не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

За вищевикладених обставин, слідчий суддя вважає, що наявні достатні та безсумнівні підстави, що підозрюваний ОСОБА_11 умисно переховується від органів слідства та суду на території Російської Федерації - держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи викладене, а також те, що притягнути підозрюваного ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством, не виявляється можливим, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав, визначених ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 відносно підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 3, 9, 22, 36, 40, 42, 297-1, 297-2, 297-3, 297-4 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014 від 23.06.2017 відносно підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 340, ч. 3 ст. 28, ч. З ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011), ч. 3 ст. 28, ч. З ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. З ст. 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст, 28, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (в редакції Закону від 05.11.2009), ч. 3 ст. 28, ч 3 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1