Справа № 729/950/20
1-кп/729/25/21 р.
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2021 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження № 0000490 від 30.12.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підсереднє, Великобурлицького району, Харківської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, судимого 21 травня 2020 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75,76 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 в кінці грудня 2019 року приблизно 23 години точної дати та часу не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що його дії є непомітними для інших осіб, прибув до господарства, яке належить ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де за допомогою заздалегідь підготовленого металевого лому пошкодив блоки ракушняка в стіні приміщення сараю, таким чином, зробив наскрізний отвір, після чого проник в середину звідки здійснив викрадення трьох автомобільних шин зимових марки «Bridgestone» моделі Blizzak LM-32 195/65 R-15 91Н загальною вартістю 3550 гривень 80 копійок, після чого з місця вчинення правопорушення зник, отримавши таким чином можливість розпоряджатись цим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , повторно в кінці грудня 2019 року приблизно 23 години точної дати та часу не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що його дії є непомітними для інших осіб, прибув до господарства, яке належить ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де через заздалегідь підготовлений отвір в стіні приміщення сараю проник в середину звідки здійснив викрадення оприскувача марки «Лемира» вартістю 284 гривень 24 копійки, електричного двигуна потужністю 1,5 кВт вартістю 750 гривень та алюмінієвої каністри об`ємом 10 літрів вартістю 217 гривень, після чого з місця вчинення правопорушення зник, отримавши таким чином можливість розпоряджатись цим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну саму 1251 гривня 24 копійки.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , повторно, в 20-х числах січня 2020 року в нічний, час точної дати та часу не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що його дії є непомітними для інших осіб, прибув до господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 , де через незамкнені двері в приміщенні сараю проник в середину звідки здійснив викрадення електродвигуна вітчизняного виробництва потужністю 2,2 кВт вартістю 1100 гривень та електродвигуна вітчизняного виробництва потужністю 0,75 кВт вартістю 420 гривень, після чого з місця вчинення правопорушення зник, отримавши таким чином можливість розпоряджатись цим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну саму 1520 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 , повторно, в 20-х числах січня 2020 року в нічний час точної дати та часу не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що його дії є непомітними для інших осіб, прибув до господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 , де через незамкнені двері в приміщенні сараю проник в середину звідки здійснив викрадення електроточила марки «ТЕМП» потужністю 600 Вт вартістю 590 гривень, після чого з місця вчинення правопорушення зник, отримавши таким чином можливість розпоряджатись цим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну саму 590 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 , повторно, 24.02.2020 приблизно 20 години точного часу не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що його дії є непомітними для інших осіб, прибув до неогородженої частини господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_6 , з якого здійснив викрадення українського двокорпусного вулика вертикального типу «Рута» вартістю 597 гривень 50 коп. та 19 рамками вартістю 3 гривні за одну рамку, після чого з місця вчинення правопорушення зник, отримавши таким чином можливість розпоряджатись цим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну саму 654 гривень 50 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що кримінальні правопорушення вчинив при обставинах вказаних в обвинувальному акті. У скоєному щиро покаявся, просив суд не позбавляти його волі, запевнив суд, що має намір відшкодувати збитки. Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

Оцінюючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності та керуючись законом, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка ), вчинене повторно, поєднане з проникненням до приміщення, та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх скоєння та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, враховує особу обвинуваченого, його характеризуючі дані з місця проживання, його поведінку в судовому засіданні, у ході якого давав правдиві послідовні покази.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його характеризуючі дані з місця реєстрації, які свідчать про те, що обвинувачений характеризується з негативної сторони, схильний до крадіжок майна місцевих жителів, ніде не працює, суспільно корисною працею не займається, не має постійного джерела доходів, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпечності його особи, обставину, що пом`якшує його покарання - щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, вчинив умисно два корисливих злочини проти власності, один з яких згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, п`ять епізодів крадіжки, розмір завданих матеріальних збитків, які не відшкодовані, думку потерпілого ОСОБА_6 , який наполягав на покаранні, яке пов`язане з позбавленням волі, все це в сукупності на думку суду свідчить про його відверте небажання ставати на шлях виправлення, його злочинну лінію поведінки та підвищену суспільну небезпеку, тому суд приходить до переконливого висновку про призначення ОСОБА_3 покарання, передбачене у санкції ч.3 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 ч.1 КК України у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та перевиховання можливе тільки з ізолюванням від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся, запевнив суд щодо відшкодування ним завданих потерпілим збитків, змінив свою поведінку, про що свідчить його характеризуючі дані, надані його захисником у судовому засіданні , а також суд враховує досудову доповідь органу пробації, згідно даних якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства розцінюється як середні, суд вважає за можливе обмежитись покаранням у виді позбавлення волі з мінімальним терміном.

Призначаючи такий вид та міру покарання, суд виходив із принципу законності, справедливості і індивідуалізації покарання, яке своїм видом та розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, який повторно вчинив умисний тяжкий злочин, з корисливих мотивів, суб`єктивна сторона якого виражається у прямому умислі, що підвищує суспільну небезпеку скоєного ним, а також з метою припинення злочинної діяльності, як самим обвинуваченим так і іншими особами, призначення більш м`якого покарання, на думку суду, не відповідатиме даним про особу обвинуваченого, та суперечитиме основним засадам призначення покарання та правовим положенням частини другої ст. 50 Кримінального кодексу України, якою визначено мету покарання.

Підстав для застосування положень ст. 75 Кримінального кодексу України, з огляду на дані про особу обвинуваченого та вищенаведені обставини, суд не знаходить, а призначене покарання у виді позбавлення волі певною мірою забезпечить почуття справедливості у потерпілих та суспільства.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений 21.05.2020 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст.70 КК України до 2 ( двох ) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Згідно ухвали Чернігівського апеляційного суду вирок Бобровицького районного суду приведено у відповідність до Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617 - VIII " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", ОСОБА_3 вважається засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі; за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 визначено у виді 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочини до винесення вище вказаного вироку в першій справі, інші злочини, за які він засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, що узгоджується з абз. 2 п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила інший злочин до постановлення вироку у першій справі, за яким вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, засудити за ч. 3 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання:

за ч. 3 ст.185 КК України у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст.185 КК України у виді 1 ( одного ) року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року відносно ОСОБА_3 та даний вирок суду виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Строк відбування покарання вираховувати з моменту його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2 615 ( дві тисячі шістсот п`ятнадцять ) грн. 20 коп. за проведення судової експертизи.

Речові докази: двухярусний вулик залишити у користуванні власника.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Бобровицький районний суд з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1