Справа № 161/5253/21
Провадження № 1-кс/161/2401/21
У Х В А Л А
про відмову в арешті майна

м. Луцьк 25 березня 2021 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням із заступником начальника відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місцевості 19.03.2021 в період часу 16 год. 15 хв. по 19 год. 58 хв., на території складу ДП «Маневицьке лісове господарство», що за адресою: Волинська область, смт. Маневичі, вул. Андрія Снітка, 31, а саме на 340 колод лісової продукції хвойної породи, загальним об`ємом 75,031 м3, на яких відсутні бирки та сліди від бирок для маркування деревини які зазначені в клопотанні.

Своє клопотання мотивує тим, що у провадженні слідчого управління ГУ НП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 20.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 358 КК України, крім того, вищевказані предмети мають силу речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, використовувалися як засоби (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з цим, постановою слідчого вищевказані речі та предмети визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження, тому слідчий звернувся з відповідним клопотанням до слідчого судді.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, кожного зокрема, які клопотання підтримали та просили його задовольнити, пояснення представника власника майна, який просив відмовити у його задоволенні, в зв`язку з безпідставністю, так як ухвалою слідчого судді від 25 лютого 2021 року в задоволенні ідентичного клопотання було відмовлено, а вилучене під час обшуку від 18.02.2021 року майно власнику майна не поверталося, приходжу до висновку, що у клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Встановлено, що постановою слідчого від 20.03.2021 лісову продукцію визнано речовими доказами, однак вказана постанова є формальною, не містить чітких посилань та критеріїв, визначених ст.98 КПК України. У постанові не вказано, що конкретно із виявленої та вилученої деревини є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Так, ні з зазначеної постанови, ні з матеріалів клопотання, ні з пояснень прокурора та слідчого безпосередньо в судовому засіданні не встановлено відомостей, які вказують про те, що вказані у постанові слідчого речі мають значення речових доказів в даному провадженні, тобто, що вони зберегли на собі сліди протиправної діяльності є засобами або знаряддями його вчинення або ж у них містяться відомості, які потребують дослідження в ході досудового розслідування.

Вказаними документами підтверджено законність походження вилученої деревини.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Встановлено, що ФОП ОСОБА_7 , як на момент проведення обшуку, так і на момент подання клопотання не набув статусу підозрюваного у межах даного провадження. Матеріалами клопотання не наведено достатніх підстав вважати, що колоди лісової продукції хвойної породи, за вказаних вище обставин є предметами вчинення кримінального правопорушення та мають значення речового доказу у даному провадженні.
Як вбачається з заперечень представника власника майна та доданих документів уся діяльність ФОП ОСОБА_7 здійснюється відповідно до закону, наявні всі необхідні документи, що підтверджують законність придбання лісоматеріалів деревини, а накладення арешту на деревину, незаконність походження якої матеріалами клопотання не доведена, призведе до порушення нормальної господарської діяльності підприємства. Окрім того, ухвалою слідчого судді від 25 лютого 2021 року в задоволенні ідентичного клопотання було відмовлено, а вилучене під час обшуку від 18.02.2021 року майно власнику майна ФОП ОСОБА_7 , не поверталося.

В зв`язку з наведеним, суд не вбачає правових підстав для накладення арешту на дане майно, в зв`язку з чим у клопотанні слідчого слід відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі вилученого майна.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1