Справа № 466/5527/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/98/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком обвинуваченого ОСОБА_7 визнано визнано невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та виправдано.

В мотивах свого рішення суд першої інстанції зазначив, що протокол огляду місця події та протоколи слідчих експериментів є неналежними та недопустимими доказами та не можуть слугувати підставою для визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину. З огляду на це, суд першої інстанції визнав недопустимим доказом висновок експерта№2061 судової автотехнічної експертизи від 18.07.2017 року. Крім того, судом встановлено, що на місці події на перехресті вул. Лікарська-Широка Курортна в смт. Брюховичі неналежно організований дорожній рух.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 17.05.2016 року, приблизно о 08 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем марки «Опель Корса» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині дороги вул. Лікарська в смт. Брюховичі у напрямку до нерегульованого перехрестя вул. Лікарська-Курортна, порушив чинні вимоги ПДР України, а саме: п.п. 1.5 Р. 1, п.п. «Б» і «Д»; п. 2.3. Розділу 2; п. 16.11, 16.3 Розділу 16, які виявилися в тому, що він наближаючись до нерегульованого перехрестя по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме: зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 .. В результаті зіткнення пасажир автомобіль «Опель Корса» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

В обґрунтування скарги покликається на те, що у ході судового розгляду встановлено, що слідчий помилково зазначив у протоколі огляду місця події та схемі до нього назву вулиці Львівська замість Курортна, що на його думку не може бути наслідком визнання вказаного доказу недопустимим. Крім того, недопустимість вказаного доказу на підставі відсутності у ньому графічної конфігурації дорожніх знаків є необґрунтованим, оскільки під час судового розгляду такі були долучені до матеріалів справи сторонами захисту та обвинувачення. Звертає увагу на тому, що всі висновки експертиз, які містяться у матеріалах справи, вказують на наявність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину. Вважає, визнані судом недопустимими доказами слідчий експеримент від 30.01.2017 року, схеми до нього та слідчий експеримент від 11.02.2017 року для доведеності вини у даному випадку значення не мають, оскільки, не впливають на організацію дорожнього руху на даному перехресті, а також не визначають, як мали діяти водії транспортних засобів під час проїзду через перехрестя доріг. Зазначає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується також свідка ОСОБА_11 та експерта ОСОБА_13 . Звертає увагу на тому, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив свідку ОСОБА_11 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В доводах апеляційної скарги, прокурор покликається на необґрунтованість рішення суду щодо відмови у визнанні свідка ОСОБА_11 потерпілим. Однак, колегія суддів вважає, ці доводи прокурора такими, які не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до диспозиції ст. 286 КК України, потерпілим у цій категорії справ може бути фізична особам, якій в наслідок порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Колегією суддів встановлено, будь-які докази, які б свідчили про спричинення свідкові ОСОБА_11 тілесних ушкоджень в матеріалах справи відсутні, такі суду не надані, відтак, рішення про відмову у визнанні його потерпіли є правильним.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 заперечив свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та зазначив, що дійсно 17.05.2016 року він керував транспортним засобом «Опель Корса» р.н. НОМЕР_1 та рухався по вул. Лікарська в смт. Брюховичі. Зазначає, що він перетинав перехрестя рівнозначних доріг Лікарська-Широка, а не Лікарська-Курортна в смт. Брюховичі, як це зазначено в обвинувальному акті. Дорожньо-транспортна пригода сталася на вул. Широкій. Перед перехрестям рівнозначних доріг він переконався, що відсутні автомобілі, та розпочав рух. Коли він майже завершив проїзд перехрестя, то змушений був зменшити швидкість до 2-3 км за год. та повністю зупинитись, оскільки перед ним зупинився автомобіль, що виїжджав на вул. Курортну. Перед початком проїзду перехрестя він переконався, що автомобілів, які до нього наближаються, не було. Зазначає, що він перетнув уявну лінію зустрічних напрямків дороги, яку переїжджав, і ДТП сталося на смузі зустрічного руху автомобіля «Фольксваген». Стверджує, що саме свідок, який керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_2 порушив правила дорожнього руху при переїзді рівнозначних доріг, а саме виїхав на смугу зустрічного руху, при виявленні перешкоди для руху не зменшив швидкість, та здійснив зіткнення з його автомобілем.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 17.05.2016 року він рухався по вул. Широкій в смт. Брюховичі. При переїзді перехрестя він побачив автомобіль обвинуваченого, який виїхав на перехрестя. Він застосував гальма, однак уникнути зіткнення не вдалося. Зазначає, що перехрестя вул. Широка Лікарська це перехрестя нерівнозначних доріг. Обвинувачений мав дати йому дорогу. Автомобіль обвинуваченого він побачив не одразу, оскільки по правій стороні дороги є електричний стовп, який обмежує видимість. Вважає, що дорога по вул. Широкій є дорогою з одностороннім рухом. Рухався зі швидкістю близько 50 км/год та намагався застосувати екстрене гальмування, проте уникнути ДТП він не зміг.
З протоколу огляду місця події від 17.05.2016 року вбачається, що місцем проведення огляду є ділянка автодороги м. Львів, смт. Брюховичі, перехрестя вул. Львівська Лікарська. Напрямок проведення огляду від вул. Львівська до центру м. Львова.
До протоколу долучено схему ДТП, де зазначено, що подія сталася на перехресті вул. Львівська-Лікарська в смт. Брюховичі. Крім того на схемі ДТП графічно зображено наявність дорожніх знаків 2.3 та 7.8 ПДР України, а саме «Головна дорога», який надає право першочергового проїзду нерегульованих перехресть та «Напрямок головної дороги», який вказує напрямок головної дороги на перехресті. При цьому на схемі ДТП не відмічено, як саме вказано напрямок головної дороги на цьому знаку.
В судовому засіданні судом першої інстанції встановлено, що знак «Напрямок головної дороги» вказував, що така веде на вул. Курортну, а не на вул. Широку в смт. Брюховичі, на яку фактично виїхав свідок ОСОБА_11 .
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в межах даного кримінального провадження зазначення напрямку головної дороги на перехресті є обов`язковим для вирішення питання про відповідність дій учасників дорожнього руху вимогам ПДР України, чого слідчим зроблено не було.
Відтак, відомості, відображені в протоколі огляду місця події є неналежними доказами, а покликання прокурора про їх належність з огляду на помилку слідчого є безпідставними.
Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання недопустимими доказами протоколу слідчого експерименту від 30.01.2017 року, оскільки в порушення вимог ст. ст. 223, 240 КПК України, такий проведено за відсутності понятих, у присутності лише свідка ОСОБА_7 , без відеофіксації, а також протоколу слідчого експерименту від 11.02.2017 року, який проведено за участі свідка ОСОБА_11 та понятих, проте такий всупереч вимог ч. 5 ст. 104 КПК України, не підписано свідком.
Судом першої інстанції досліджені і інші докази сторони обвинувачення.
Так, згідно з висновком експерта №1/502 від 15.06.2016 на момент огляду робоча гальмівна система та система рульового управління автомобіля «Опель Корса» р.н. НОМЕР_3 знаходиться в працездатності стані та може виконувати функції, передбаченні конструкцією.
Відповідно до висновку експерта №1/531 від 21.06.2016 на момент огляду робоча гальмівна система та система рульового управління автомобіля «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_2 знаходиться в працездатності стані та може виконувати функції, передбаченні конструкцією.
Згідно з висновком експерта №1/530 від 02.07.2016 в даній дорожній пригоді мало місце перехресне зіткнення транспортних засобів, і повздовжні осі автомобіля «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_2 та автомобіля «Опель Корса» р.н. НОМЕР_3 в початковий момент зіткнення знаходились під кутом близьким до 90 градусів. Зіткнення автомобіля «Опель Корса» з автомобілем «Фольксваген Гольф» відбулося в межах перехрестя вул. Львівська Лікарська в смт. Брюховичі, в районі закінчення слідів гальмування автомобіля «Фольксваген Гольф». При цьому для дачі експертного висновку для дослідження було надано копії матеріалів кримінального провадження та автомобілі «Опель Корса» р.н. НОМЕР_3 і «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_2 .
Висновком експерта № 1/1302 від 16.11.2016 встановлено, що тільки під час руху в стані загальмованості автомобіль «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_2 погасив частину своєї дійсної швидкості перед гальмуванням приблизно в 53…55 км/год в залежності від можливого коефіцієнта зчеплення коліс з дорогою. Дійсна швидкість цього автомобіля перед пригодою складала дещо більшу величину, так як частина кінетичної енергії автомобіля була погашена внаслідок зіткнення.
У висновку №2062 від 18 травня 2017 року транспортно-трасологічної експертизи зазначено, що у момент зіткнення автомобілів «Опель Корса» та «Фольксваген Гольф», автомобіль «Опель Корса» стояв, або рухався з невеликою швидкістю, близькою до його зупинки.
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що зазначені докази встановлюють лише технічні стани автомобілів учасників ДТП і їх розташування на дорозі в момент зіткнення, проте не мають значення для встановлення наявності чи відсутності його вини у вчиненні злочину.
Відповідно до висновку експертизи від 18.07.2017 року №2061, у дорожній ситуації, яка вбачається згідно показань ОСОБА_11 , технічна причина ДТП не встановлювалась через технічну неспроможність цих показань (технічна неспроможність показань щодо обставин ДТП свідчить про те, що в дійсності при вказаних обставинах пригода відбутись не могла). У дорожній ситуації причиною ДТП, з технічної точки зору, стали ті обставини, що водій автомобіля «Опель Корса» ОСОБА_7 виїжджаючи з другорядної дороги не дав дорогу автомобілю «Фольксваген Гольф», що рухався під керуванням ОСОБА_11 по головній дорозі, а водій ОСОБА_11 своєчасно з моменту виникнення небезпеки не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
Будучи допитаним в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 підтримав свій висновок та зазначив, що при проведенні експертизи він досліджував матеріали кримінального провадження та схему дорожньо-транспортної пригоди. При цьому категорично ствердив, що на схемі був зазначений дорожній знак «Головна дорога» та не зазначений напрямок головної дороги. За таких обставин він робив висновок, що водій ОСОБА_11 рухався по головній дорозі та дорожньо-транспортна пригода сталася на перехресті нерівнозначних доріг. Оглянувши в судовому засіданні дійсне розташування знаків на даному перехресті експерт зазначив, що надана йому для проведення експертизи інформація про дорожні знаки є неповною.
Додатково експерт вказав, що гальмівний шлях автомобіля марки «Фольксваген Гольф» під керуванням водія ОСОБА_11 дає можливість зробити висновок, що навіть якби ОСОБА_11 зменшив швидкість руху, навіть не до повної зупинки автомобіля, він мав можливість уникнути ДТП. Оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_7 стояв, водій ОСОБА_11 однозначно міг уникнути зіткнення.
З огляду на доктрину «плодів отруєного дерева» Європейського суду з прав людини, викладеної в рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказаний висновок експерта, отриманий на підставі недопустимих доказів, а саме протоколу огляду місця події та схеми до нього, також є недопустимим доказом.
З огляду на вищенаведені докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вони є неналежними, оскільки у своїй сукупності не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження для доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину.
Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_7 злочину стороною обвинувачення не надано.
Крім того, судом першої інстанції досліджені докази подані стороною захисту.
Так, відповідно до відповідей селищного голови ОСОБА_14 від 27.11.2017 №1979, від 13.04.2018 №520, від 13.06.2019 №904, на перехресті вул. Курортна Широка Лікарська в смт. Брюховичі встановлені дорожні знаки, а саме 2.3. «Головна дорога» та знак 7.8. «Напрямок головної дороги». Дорожні знаки 2.3. «Головна дорога» та знак 7.8. «Напрямок головної дороги» стосуються вул. Курортної. Знак 2.1 «Дай дорогу» зі сторони вул. Лікарської має дію на головну дорогу на вул. Курортну.
Згідно з відповіддю селищного голови ОСОБА_14 від 27.09.2018 року №1378, у селищній раді відсутня належним чином розроблена та затверджена план-схема організації дорожнього руху на перехресті вулиць Лікарська Курортна Широка. Повідомляють, що встановлений на перехрестку вул. Лікарська Широка дорожній знак 2.1. «Дай дорогу» відноситься до другорядної дороги, а саме перехресть вулиць Лікарська та Широкої, тобто регульованого дорожніми знаками перехрестя рівнозначних доріг.
Будучи допитаним як свідок в судовому засіданні селищний голова Брюхович ОСОБА_15 підтримав відомості, зазначені в листах від 27.11.2017 №1979, від 13.04.2018 №520, від 13.06.2019 №904, та категорично заперечив відомості, зазначені у відповіді на запит прокуратури від 27.09.2018 року №1378. Повідомив, що при підготовці відповіді 27.09.2018 року сталася технічна помилка. Дорожні знаки 2.3. «Головна дорога» та знак 7.8. «Напрямок головної дороги» стосуються вул. Курортної. Знак 2.1 «Дай дорогу» зі сторони вул. Лікарської має дію на головну дорогу на вул. Курортну. План-схема розміщення дорожніх знаків Брюховицькою селищною радою не розроблялась. Схема організації дорожнього руху в смт. Брюховичі відсутня.
Згідно з висновками експертиз №4018, 4019, 4020, призначених за клопотанням сторони захисту, встановлено, що на перехресті вулиць Курортна Широка Лікарська в смт. Брюховичі організація дорожнього руху не забезпечувала безпеку дорожнього руху та не відповідача вимогам нормативних документів. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху та дорогах, вулицях, перехрестях, тому повинні були розробити проект організації дорожнього руху на перехресті вулиць Курортна Широка Лікарська в смт. Брюховичі, узгодити і затвердити його на той час в установленому порядку з підрозділами Державтоінспекеції МВС України.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_13 підтримав даний висновок, та зазначив, що в межах даного перехрестя дорожні знаки розташовані неналежним чином та не забезпечують повної інформації для учасників дорожнього руху.
Таким чином, зазначене свідчить про неналежну організацію неналежну організацію дорожнього руху на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Відтак, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про недоведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 , інкримінованого йому злочину, та його виправдання.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2020 року відносно ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 14.12.2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4