Номер провадження: 11-сс/813/923/21
Номер справи місцевого суду: 947/9634/21 1-кс/947/7116/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
представника власника майна ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 01.06.2021 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0001099 від 06.12.2019 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскарженою ухвалою в межах кримінального провадження №0001099 від 06.12.2019 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України було частково задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, вилучене 05.04.2021 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- купюри номіналом 200 гривень у кількості 75 штук що становить 15000 гривень;
- купюри номіналом 500 гривень у кількості: 339 штук що становить 169500 гривень;
- купюри номіналом 1000 гривень у кількості 27 штук що становить 27000 гривень;
- купюри номіналом 100 доларів США у кількості 22 штуки що становить 2200 доларів США;
- купюри номіналом 50 євро у кількості 26 штук що становить 1300 євро;
- купюри номіналом 100 євро у кількості 8 штук що становить 800 євро;
- ваги з написом: «Ming Heng Digital Scale- 888»;
- 4 предмета, схожі на патрони з маркуванням «9 мм SOBR» у кількості 4 штук;
- 7 мобільних телефонів марки «Nokia»;
- мобільний телефон марки «Sony Ericson»;
- мобільний телефон марки «Samsung»;
- мобільний телефон з написом «bq android one»;
- мобільний телефон «iphone 4»;
- мобільний телефон «Meizu» чорного кольору з розбитим склом;
- флеш носій «hp 8 Gb»;
- флеш носій «San Disk Ultra» та написом «BP 191157543z»;
- 14 сім карт; 11 скетч карт до сім карт;
- 5 коробок від мобільних телефонів, а саме: коробка від «iphone 11, Red, 64 Gb, imei: НОМЕР_1 ; коробка від «iphone 11, Yellow, 64 Gb, imei: НОМЕР_2 ; коробка від «iphone 8, Silver, 128 Gb, imei: НОМЕР_3 ; коробка від «iphone 11, Black, 64 Gb, imei: НОМЕР_4 ; коробка від мобільного телефону з написом «Redmi 10х 4G», imei: НОМЕР_5 .
В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Обґрунтовуючи часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов переконання, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені мобільні телефони, коробки від мобільних телефонів, скетч карти, сім-карти, флеш носії, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вилучені грошові кошти можуть бути набуті кримінально-протиправним шляхом, зокрема, від збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, а ваги можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тому задля запобігання ризику можливої зміни або знищення вказаного майна на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_9 не погодилась із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її безпідставною та постановленою із порушенням норм КПК України з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що у слідчого не було підстав для вилучення її особистих речей та грошових коштів, оскільки зазначені в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку об`єкти виявлені не були, жодного доказового значення в даному кримінальному провадженні вилучене майно не має, оскільки належить їй на законних підставах;

- слідчий суддя не врахував порушень вимог ст.ст. 169, 173 КПК України, оскільки протягом двох місяців з моменту вилучення майна арешт не накладався, клопотання поверталось слідчому та прокурору, недоліки не усувались, її неодноразові звернення до СУ ГУНП в Одеській обл. з проханням повернути вилучене майно були проігноровані, так само як і скарги слідчому судді на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна;

- слідчий суддя залишив поза увагою те, що під час проведення обшуку вона неодноразово звертала увагу співробітників поліції на те, що ОСОБА_11 не проживає за вказаною адресою з жовтня 2020 року, вони розірвали шлюбні відносини, вилучені речі належать особисто їй та ніякого відношення до протиправних дій не мають, вона виховує малолітню дитину та накладення арешту на грошові кошти суттєво погіршило її становище;

- слідчий суддя не врахував того, що слідчим у клопотанні не зазначені підстави, у зв`язку із якими необхідно здійснити арешт, не зазначено документів, які підтверджують право власності на майно, вказано тільки перелік майна, проте не зазначено види майна, що належить арештувати;

- обшук проводився з грубими порушеннями норм КПК України, зокрема, озброєні співробітники поліції незаконно увірвались в її помешкання, перелізли через паркан та взламали замки дверей, їй не надали можливість впустити поліцейських без засобів примусу, будь-якого опору з її боку не було, дитина злякалась та отримала значний стрес, після залишення співробітниками поліції її житла вона виявила відсутність грошових коштів в сумі 8400 доларів США, які під час обшуку не вилучались та до протоколу не вносились, за фактом чого вона звернулась до ТУ ДБР в м. Миколаєві із заявою про вчинення поліцейськими кримінального правопорушення.

Посилаючись на викладені обставини, власник майна ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався з огляду на таке.

На підставі аналізу змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0001099 від 06.12.2019 (а.с. 1-6), слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу.

Окрім того, відповідно до клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР у вищевказаному кримінальному провадженні №0001099 (а.с. 7-9), ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 255-1 КК Україниза фактом надходження до слідчого управління, серед іншого, матеріалів про те, що на території Одеської області діє злочинна група, яка займається збутом наркотичних засобів та психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах.

06.04.2021 в даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході здійснення подальшого досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні, зокрема, проведення негласних слідчих (розшукових) дій, було встановлено, що до незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин причетний також ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 30.03.2021 було надано дозвіл на проведення обшуку за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем фактичного мешкання ОСОБА_11 , з метою відшукання та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин, обладнань, за допомогою яких вони були виготовлені, мобільних телефонів, сім-карток операторів мобільного зв`язку, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, предметів, вилучених законом з обігу, а також інших предметів, які використовувались при вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 39).

В ході проведення обшуку 05.04.2021 за місцем проживання ОСОБА_11 за вищезазначеною адресою було виявлено та вилучено майно, відповідно до переліку в клопотанні слідчого та протоколі обшуку, зокрема, грошові кошти у гривнях, доларах США та Євро, ваги, 4 предмета, схожі на патрони, мобільні телефони, флеш-носії, 14 сім-карт, 11 скетч-карт до сім-карт, 5 коробок від мобільних телефонів (а.с. 40-45).

Згодом, постановою ст. слідчого СУ ГУНП в Одеської обл. ОСОБА_14 зазначене вилучене майно було визнано речовим доказом (а.с. 46-49).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні апеляційного суду стороною обвинувачення був наданий для дослідження протокол про результати знаття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 22.01.2021, з аналізу змісту якого вбачається ймовірна причетність ОСОБА_11 до збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.
Окрім того, як було повідомлено прокурором в судовому засіданні, на теперішній час досудове розслідування зазначеного кримінального провадження №0001099 триває, здійснюється подальше проведення слідчих, в тому числі, негласних (розшукових) дій для встановлення всіх обставин провадження.
Водночас, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що в ході проведення обшуку 05.04.2021 було вилучено значну суму грошових коштів, зокрема, загальною сумою 211 500 грн., 2200 доларів США та 2100 Євро, численну кількість мобільних телефонів та сім-карт, скетч-карт, а також ваги, які можуть бути пов`язані із незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин з огляду на встановлений на теперішній час органами досудового розслідування зв`язок ОСОБА_11 , за місцем проживання якого були вилучені зазначені речі, із розслідуваним кримінальним провадженням, зокрема, грошові кошти могли бути отримані внаслідок незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, а мобільні телефони, сім-карти та скетч-карти можуть зберігати інформацію щодо телефонних з`єднань осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, вилучене під час проведення обшуку та зазначене в ухвалі слідчого судді майно має ознаки речових доказів відповідно до ст. 98 КПК України, зокрема, вилучені багаточисленні мобільні телефони, сім-карти, скетч-карти, коробки від мобільних телефонів, флеш-носії, ваги, грошові кошти могли зберегли на собі сліди розслідуваних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин у місця позбавлення волі) або можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Що стосується посилань апелянта ОСОБА_9 на те, що її чоловік ОСОБА_11 не проживає за вищевказаною адресою з жовтня 2020 року та вони не підтримають шлюбних відносин, апеляційний суд звертає увагу на те, що такі доводи є неспроможними та жодними доказами не підтверджуються, окрім того, досудове розслідування зазначеного кримінального провадження за ч. 2 ст. 307 КК України здійснюється з 06.12.2019, тобто було розпочато задовго до того, як ОСОБА_11 , за версією апелянта, покинув своє фактичне місце проживання.
Оцінюючи твердження скаржника про те, що обшук проводився із грубими порушенням КПК України, колегія суддів зазначає, що обшук 05.04.2021 за вищевказаною адресою проводився на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 30.03.2021 про надання дозволу на проведення обшуку, при цьому, питання щодо надання оцінки діям співробітникам поліції під час самого обшуку виходить за межі повноважень апеляційного суду в даному випадку під час розгляду скарги на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.
Натомість, як про це зазначає ОСОБА_15 в поданій апеляційній скарзі, вона звернулась до ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві із заявою про вчинення працівниками поліції кримінального правопорушення, в ході перевірки якої компетентним органом буде надана відповідна правова оцінка діям співробітників правоохоронного органу під час проведення обшуку за адресою її проживання.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_15 , а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 01.06.2021 про накладення арешту на майно, вилучене 05.04.2021 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , перелік якого міститься в резолютивній частині ухвали, в межах кримінального провадження №0001099 від 06.12.2019 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4