Справа №463/2846/21
Провадження №1-кс/463/1961/21
У Х В А Л А
18 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, погоджене прокурором Львівської Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Лисичанськ Луганської області, з вищою освітою, працюючому начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_1 НГУ, одруженому, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці та з покладенням на нього таких обов`язків:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту (м. Львів), в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 НГУ, військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , понятими у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до ГУ ДМС у Львівській області паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Клопотання мотивує тим, що в провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебуває кримінальне провадження № 0000009 від 15.02.2021. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Зокрема, згідно даних слідства, у майора медичної служби ОСОБА_6 18.12.2020 виник умисел, спрямований на особисте незаконне збагачення за рахунок третіх осіб, при наступних обставинах.
Так, громадянин ОСОБА_7 будучи знайомим із ОСОБА_6 , в розмові із останнім серед іншого запитав його як медичного працівника військового формування, щодо консультації з приводу призову та проходження військово-лікарської комісії його знайомим ОСОБА_9 , який є призовного віку та знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем свого проживання.
Під час вказаної розмови у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_7 , за вплив на прийняття рішень, особою уповноваженою на виконання функцій держави.
Зокрема, ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення висловив ОСОБА_7 обіцянку вчинити вплив на комісію ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем свого проживання ОСОБА_9 , щодо прийняття рішення про звільнення ОСОБА_9 від призову на військову службу в Збройні сили України, за що останній повинен надати йому неправомірну вигоду, розмір якої він пообіцяв повідомити згодом.
Так, 10.03.2021 ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий умисел, повідомив ОСОБА_7 про необхідність передання йому копії документів на ОСОБА_9 , щодо узгодження розміру неправомірної вигоди.
На виконання протиправної вказівки ОСОБА_6 , 10.03.2021 близько о 11 годині у АДРЕСА_2 , поблизу військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_7 було передано копії паспорта, приписного посвідчення та ідентифікаційного коду на ОСОБА_9 .
В подальшому, 10.03.2021 близько 19 години ОСОБА_6 в телефонній розмові із ОСОБА_7 повідомив, що терміново необхідно передати йому грошові кошти в сумі 2000 доларів США, для вирішення питання щодо визнання непридатним до військової служби ОСОБА_9 , у зв`язку із початком призову.
Після того, згідно попередніх домовленостей, 17.03.2021 приблизно о 12 годині 00 хвилини, у АДРЕСА_2 , начальник медичного пункту військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, та перебуваючи поблизу військової частини НОМЕР_1 НГУ, під час зустрічі із ОСОБА_7 , одержав від нього для себе неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ, становить 55 305,00 грн.), за обіцянку здійснити вплив на членів призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо прийняття рішення про звільнення ОСОБА_9 від призову на строкову військову службу в Збройних силах України у зв`язку із визнанням його непридатним до військової служби за станом здоров`я.
Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, а відтак, існують підстави вважати, що підозрюваний з огляду на тяжкість покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, з огляду на свою посаду підозрюваний може впливати на свідків, або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, координуючи свої дії із невстановленими особами, які можуть бути причетні до вчинення злочину. Таким чином, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у такому клопотанні. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, з приводу чого клопотання просить задовольнити. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Захисник проти клопотання заперечив, вважаючи ризики недоведеними. Крім того, підозрюваний позитивно характеризується, одружений, працює, має постійне місце проживання, утримує дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки. Тому просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні в повному обсязі підтримав пояснення свого захисника.
Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
До Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000009 внесені дані з приводу вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 369-2, ч. 3 ст. 410 КК України.
Про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України ОСОБА_6 повідомлено 18.03.2021. В силу вимог ст. 12 КК України такий злочин є нетяжкий.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані обставини слідчий суддя розглядатиме окремо.

Чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину?

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.
Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.
Крім того, в цьому аспекті важливо відзначити, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність («СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:
протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 16.02.2021, згідно якого останній повідомив та описав обставини злочину;
протоколом огляду, ідентифікації та помічення грошових коштів від 17.03.2021, які попередньо були надані свідку як предмет неправомірної вигоди;
протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 17.03.2021, в яких останній повідомив обставини передачі неправомірної вигоди;
протоколом освідування підозрюваного від 17.03.2021 та іншими ресовими доказами, зокрема грошовими коштами, які були предметом неправомірної вигоди і які попередньо були ідентифіковані.
Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.
При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.
Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_6 .
Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Тому, слідчий суддя відкидає всі аргументи сторони захисту про відсутність доказів, які підтверджують зазначені у клопотанні ризики, а оцінку цих ризиків проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.
В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детального розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Чи існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду?

Такий ризик слідчий суддя оцінить в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.
Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання виключно у виді у виді штрафу в розмірі від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років. В силу вимог статті 12 КК України, вказаний злочин є нетяжким.
В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Крім того, Суд притримується висновку, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») п. 58).
Як уже зазначалось вище, поза розумним сумнівом обґрунтованість підозри ОСОБА_6 стосується нетяжкого злочину, за який передбачено покарання в тому числі у виді позбавлення волі.
Разом з тим, слід врахувати особу підозрюваного, який одружений, має дитину, раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце роботи, тобто має міцні соціальні зв`язки.
Зрештою, загальновідомим є факт існування карантинних обмежень, в тому числі в частині закриття транспортних сполучень, що створює реальні перешкоди у перетині державного кордону.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду існує, однак слід визнати, що внаслідок міцних соціальних зв`язків серйозність цього ризику зменшується.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Крім того, слід врахувати, що вплив на свідків може здійснюватись в силу займаної підозрюваним посади та в силу його авторитету і здобутих зв`язків по службі.
Зрештою, слідчий суддя враховує характер та обставини вчинення цього кримінального правопорушення, де пояснення свідка ОСОБА_7 який діяв під прикриттям і який надавав неправомірну вигоду має надзвичайно важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадження.
Також слід врахувати, що ймовірний злочин вчинено підозрюваним завдяки займаній посаді та не виключено, що до вчинення даного злочину можуть бути причетні й інші особи.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків існує, а з огляду на посадове становище підозрюваного він не є мінімальним, особливо враховуючи той факт, що важливий свідок є лише один.

Щодо можливості підозрюваним перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказаний ризик слідчий суддя оцінить в першу чергу в світлі обставин цього кримінального провадження, а в другу чергу в світлі особи підозрюваного.
Зокрема, відповідно до обставин кримінального провадження слідчий суддя вважає, що припущення органу досудового розслідування щодо можливої причетності до вчинення злочину інших осіб є обґрунтованим, особливо враховуючи, що підозрюваний описував свідку можливість вирішення справи з призовниками.
З огляду на особу підозрюваного та враховуючи його посаду і здобутий авторитет, слідчий суддя вважає обґрунтованим припущення про те, що підозрюваний зможе координувати свої дії з іншими, невстановленими особами, що буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Тому, вказаний ризик слідчий суддя вважає доведеним і на даному етапі кримінального провадженні він не є мінімальним.
У підсумку, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків.

Підозрюваний народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Постійно проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Підозрюваний одружений. Має на утриманні дитину.
Також, відсутня інформація про наявність в підозрюваного тяжких патологічних захворювань, про що також не зазначала сторона захисту.
Підозрюваний не судимий. Даних про те, що до підозрюваного застосовувались раніше запобіжні заходи клопотання не містить, як і не містить інформації про повідомлення підозрюваному про вчинення іншого кримінального правопорушення.
Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.
Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки в контексті п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України вважаю недоведеним.
Підозрюваний має статус учасника бойових дій, брав участь в антитерористичній операції, нагороджений подякою Президента України «За участь в антитерористичній операції». За високі досягнення в службовій діяльності, ініціативу та наполегливість відзначений Подяками від МВС України та від Національної Гвардії України. Виконавчий комітет Луганської міської ради нагородив підозрюваного Почесною Грамотою за високі успіхи в службово-бойовій діяльності, зразкове виконання службових обов`язків.
В загальному, позитивні дані про особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків частково зменшують значимість доведених ризиків, про що слідчий суддя описав при наданні оцінки таким ризикам.
Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних та характеристики кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , не є настільки переконливими та вагомими, щоб виключити необхідність обрання йому запобіжного заходу.

Чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК?

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Відповідно до частин першої та другої статті 182 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За своєю природою такий запобіжний захід як домашній арешт носить ізоляційний характер і по відношенню до нього більш м`якими запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука та застава.
Як уже зазначалось вище, в межах даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведено існування трьох ризиків, які пов`язані з службовою діяльністю ОСОБА_6 . Відповідно, в силу набутих зв`язків по службі ОСОБА_6 має реальну можливість завдати шкоди кримінальному провадженню і тому запобіжні заходи, які не мають ізоляційного характеру не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Крім того, через тяжкість покарання в межах даного кримінального провадження, хоч і незначний, проте існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Також, слід врахувати, що подія кримінального провадження «тільки відбулась» і на даному етапі кримінального провадження існує найбільш активна фаза збирання доказів стороною обвинувачення, які матимуть важливе значення для встановлення істини у кримінальному проваджені. Очевидно, що саме на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжних заходів, які не мають ізоляційного характеру не зможуть запобігти вказаним ризикам.
З цих підстав вважаю неможливим застосування до підозрюваного запобіжного заходу у нічний період доби.
Відтак слід вважати встановленим, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
У зв`язку з застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою далі слідчий суддя вирішить питання про покладення на нього відповідних обов`язків.
Так, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З огляду на обставини кримінального провадження та доведені ризики, необхідність покладення на підозрюваного зазначених у клопотанні обов`язків вважаю доведеною, оскільки такі об`єкти направлені на запобігання цим ризикам та не становитимуть непропорційного втручання в особисте життя особи.
Водночас, з метою уникнення будь-якого подвійного тлумачення вказаних обов`язків їх формулювання слід уточнити.
Строк дії запобіжного заходу згідно цієї ухвали слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Керуючись вимогами статей 176-178, 182, 194, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, - задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту (м. Львів), в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 НГУ, військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , понятими у кримінальному провадженні ;
- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).
Строк дії запобіжного заходу згідно цієї ухвали закінчується 18 травня 2021 року.
Ухвалу передати в Відділ поліції № 3 Львівського РУП ГУ НП у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_6 , про що необхідно повідомити слідчого.
Контроль за виконанням ухвали в частині покладення обов`язків покласти на слідчого.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 23.03.2021 року о 13.50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1