Справа № 751/8937/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/262/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2021 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника-адвоката ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2021 року обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 11.04.2021 року.

Також даною ухвалою в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено.

Продовжуючи строк тримання під вартою суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та скасувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, а в разі встановлення судом необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу застосувати до нього цілодобовий домашній арешт і визначити розмір застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі не посилається на докази, які б свідчили про існування ризиків вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, можливість переховуватись від суду та впливати на свідків, які підтримували з ним дружні відносини та проживають по сусідству

Проте, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 під час перебування під вартою, жодного разу не вчиняв дій, які б могли свідчити про невиконання процесуальних обов`язків або ж намір вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на інших учасників кримінального провадження. Крім того, потерпіла, свідки та експерти вже допитані у судовому засіданні, тому ризик впливу на вказаних осіб безпідставний.

На думку апелянта, заявлені зі сторони обвинувачення ризики припинили існувати, а продовження його тримання під вартою обумовлена призначеною судовою комісійно-медичною експертизою.

Звертає увагу, що суд у оскаржуваному рішенні наперед висловив свою думку про винуватість обвинуваченого, що є недопустимим.

Заслухавши доповідача, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.07.2018 року, під час досудового розслідування, до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В подальшому строк тримання його під вартою неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.12.2020 року до 24.02.2021 року.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися. Крім того, до сплину строку тримання обвинуваченого під вартою, дане кримінальне провадження було не завершено.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Доводи захисника про те, що у даному кримінальному провадженні потерпіла та свідки вже допитані, що виключає ризик впливу на цих учасників кримінального провадження, не заслуговують на увагу, так як після отримання висновку комісійної судово-медичної експертизи, яка призначалась для перевірки версії сторони захисту, повторний допит свідків та обвинуваченого може буде необхідним.

Дані про особу обвинуваченого та ослаблення ризиків, на що посилається захисник в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду з врахуванням вищевказаних обставин. Крім того, послаблення ризиків не сягнули того рівня, який би дозволив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Посилання адвоката на те, що суд вийшов за межі своїх повноважень та встановив доведеність вини обвинуваченого слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до змісту оскаржуваного судового рішення, суд, розглянувши клопотання сторони обвинувачення, дійшов висновку про те, що на даний час розгляд кримінального провадження не закінчився, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, немає, а досліджені судом матеріали кримінального провадження у сукупності є достатніми для висновку про необхідність продовження на даному етапі кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4