ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/276/21 Справа № 694/1219/20 Категорія: ч.1 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судових засідань за участі: прокурора обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали об`єднаних кримінальних проваджень №0000517, 0000582, 0000587за апеляційною скаргою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 25 січня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, українця, громадянина України, маючого незакінчену вищу освіту, неодруженого, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.1 ст. 191 КК України у виді 1 року позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;
- за ч.3 ст. 191 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, які передбачають матеріальну відповідальність, строком на 1 рік і 6 місяців.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, які передбачають матеріальну відповідальність, строком на 1 рік і 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч.1 п.1,2 ст. 76 КК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він перебуваючи на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу ЦВПЗ Звенигородка 2, Черкаської дирекції ПАТ «Укрпошта», будучи індивідуально-матеріальною особою, маючи згідно посадової інструкції завдання та обов`язки щодо приймання платежів за комунальні послуги, послуги зв`язку, тощо, 22 травня 2020 року, о 08.04 год., перебуваючи в приміщенні поштового зв`язку за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, після отримання грошових коштів в сумі 126 грн. та 1351,32 грн. від ОСОБА_9 за сплату комунальних платежів, а саме за природний газ за квітень 2020 року, видав службовий чек та привласнив грошові кошти в сумі 1477, 32 грн., які йому були ввірені та належать ОСОБА_9 , чим завдав останній збитків на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КК України, привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні.

Він же, перебуваючи на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу ЦВПЗ Звенигородка 2, Черкаської дирекції ПАТ «Укрпошта», будучи індивідуально-матеріальною особою, маючи згідно посадової інструкції завдання та обов`язки щодо приймання платежів за комунальні послуги, послуги зв`язку, тощо, 04 червня 2020 року, о 16.57 год., перебуваючи в приміщенні поштового зв`язку за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, після отримання грошових коштів в сумі 255 грн. від ОСОБА_10 за сплату комунальних платежів, а саме за електроенергію за травень 2020 року, видав службовий чек та привласнив грошові кошти в сумі 255 грн., які йому були ввірені та належать ОСОБА_10 , чим завдав останньому збитків на вказану суму.

Він же, перебуваючи на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу ЦВПЗ Звенигородка 2, Черкаської дирекції ПАТ «Укрпошта», будучи індивідуально-матеріальною особою, маючи згідно посадової інструкції завдання та обов`язки щодо приймання платежів за комунальні послуги, послуги зв`язку, тощо, 12 червня 2020 року, о 15.14 год., перебуваючи в приміщенні поштового зв`язку за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, після отримання грошових коштів в сумі 968,50 грн. від ОСОБА_11 за сплату комунальних платежів, а саме за електроенергію за травень 2020 року, видав службовий чек та привласнив грошові кошти в сумі 968,50 грн., які йому були ввірені та належать ОСОБА_11 , чим завдав останній збитків на вказану суму.

Він же, перебуваючи на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу ЦВПЗ Звенигородка 2, Черкаської дирекції ПАТ «Укрпошта», будучи індивідуально-матеріальною особою, маючи згідно посадової інструкції завдання та обов`язки щодо приймання платежів за комунальні послуги, послуги зв`язку, тощо, перебуваючи в приміщенні поштового зв`язку за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, після отримання грошових коштів в сумі 558,70 грн., від ОСОБА_12 за сплату комунальних платежів, а саме за електроенергію за травень 2020 року, видав службовий чек та привласнив грошові кошти в сумі 558,70 грн., які йому були ввірені та належать ОСОБА_12 , чим завдав останній збитків на вказану суму.

Він же, перебуваючи на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу ЦВПЗ Звенигородка 2, Черкаської дирекції ПАТ «Укрпошта», будучи індивідуально-матеріальною особою, маючи згідно посадової інструкції завдання та обов`язки щодо приймання платежів за комунальні послуги, послуги зв`язку, тощо, 16 червня 2020 року, о 09.21 год., перебуваючи в приміщенні поштового зв`язку за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, після отримання грошових коштів в сумі 127,60 грн. та 194,60 грн. від ОСОБА_13 , за сплату комунальних платежів, а саме за природній газ за травень 2020 року, грошові кошти в сумі 733,40 грн., за електроенергію за травень 2020 року, видав службові чеки та привласнив грошові кошти в сумі 1055,60 грн., які йому були ввірені та належать ОСОБА_14 , чим завдав останній збитків на вказану суму.

Він же, перебуваючи на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу ЦВПЗ Звенигородка 2, Черкаської дирекції ПАТ «Укрпошта», будучи індивідуально-матеріальною особою, маючи згідно посадової інструкції завдання та обов`язки щодо приймання платежів за комунальні послуги, послуги зв`язку, тощо, 18 червня 2020 року, о 09.39 год., перебуваючи в приміщенні поштового зв`язку за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, після отримання грошових коштів в сумі 579,10 грн. від ОСОБА_15 за сплату комунальних платежів, а саме за електроенергію за травень 2020 року, видав службовий чек та привласнив грошові кошти в сумі 579,10 грн., які йому були ввірені та належать ОСОБА_15 , чим завдав останньому збитків на вказану суму.

Він же, перебуваючи на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу ЦВПЗ Звенигородка 2, Черкаської дирекції ПАТ «Укрпошта», будучи індивідуально-матеріальною особою, маючи згідно посадової інструкції завдання та обов`язки щодо приймання платежів за комунальні послуги, послуги зв`язку, тощо, 18 червня 2020 року, о 11.03 год., перебуваючи в приміщенні поштового зв`язку за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, після отримання грошових коштів в сумі 611,80 грн. від ОСОБА_16 за сплату комунальних платежів за травень 2020 року, а саме за природній газ 380,70 грн. та електроенергію 231,10 грн., видав службовий чек та привласнив грошові кошти в сумі 611,80 грн., які йому були ввірені та належать ОСОБА_16 , чим завдав останній збитків на вказану суму.

Він же, перебуваючи на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу ЦВПЗ Звенигородка 2, Черкаської дирекції ПАТ «Укрпошта», будучи індивідуально-матеріальною особою, маючи згідно посадової інструкції завдання та обов`язки щодо приймання платежів за комунальні послуги, послуги зв`язку, тощо, 25 травня 2020 року, о 14.04 год., перебуваючи в приміщенні поштового зв`язку за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, повторно, після отримання грошових коштів в сумі 1512 грн. від ОСОБА_17 , за сплату комунальних платежів, а саме за споживчий природній газ за травень 2020 року, видав службовий чек та привласнив грошові кошти в сумі 1512 грн., які йому були ввірені та належать ОСОБА_17 , чим завдав останньому збитків на вказану суму.

Він же, перебуваючи на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу ЦВПЗ Звенигородка 2, Черкаської дирекції ПАТ «Укрпошта», будучи індивідуально-матеріальною особою, маючи згідно посадової інструкції завдання та обов`язки щодо приймання платежів за комунальні послуги, послуги зв`язку, тощо, 29 травня 2020 року, о 12.28 год., перебуваючи в приміщенні поштового зв`язку за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, повторно, після отримання грошових коштів в сумі 329,70 грн. від ОСОБА_18 , за сплату комунальних платежів, а саме за розподіл природного газу за травень 2020 року, видав службовий чек та привласнив грошові кошти в сумі 329,70 грн., які йому були ввірені та належать ОСОБА_18 , чим завдав останній збитків на вказану суму.

Він же, перебуваючи на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу ЦВПЗ Звенигородка 2, Черкаської дирекції ПАТ «Укрпошта», будучи індивідуально-матеріальною особою, маючи згідно посадової інструкції завдання та обов`язки щодо приймання платежів за комунальні послуги, послуги зв`язку, тощо, в травні 2020 року, у невстановлений досудовим слідством день та час, перебуваючи в приміщенні поштового зв`язку за і адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, повторно, після отримання грошових коштів в сумі 248,20 грн. та 168,90 грн. від ОСОБА_19 за сплату комунальних платежів, а саме за споживчий природній газ та розподіл природного газу за травень 2020 року, видав службовий чек та привласнив грошові кошти в сумі 417,10 грн., які йому були ввірені та належать ОСОБА_19 , чим завдав останньому збитків на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні, вчинене повторно.

В апеляційній скарзі заступник керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та засудити за ч.1 ст. 191 КК України до 1 року позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, за ч.3 ст. 191 КК України - 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, які передбачають матеріальну відповідальність, строком на 1 рік і 6 місяців. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, які передбачають матеріальну відповідальність строком на 1 рік і 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного йому основного покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, та покласти обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України. В решті - вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_7 від призначеного покарання неправильно застосовано положення ст. 75 КК України в частині звільнення останнього від відбування призначеного йому додаткового покарання з випробуванням.
Зазначає, що при звільненні особи від покарання на підставі ст. 75 КК України, особа звільняється від відбування лише основного покарання, звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання, за цією нормою закону не допускається, додаткове покарання, як позбавлення права обіймати посади, які передбачають матеріальну відповідальність, підлягає реальному виконанню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який погодився з апеляційною скаргою прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 25 січня 2021 року не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Так, висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено при обставинах, наведених у вироку, ґрунтується на доказах, які за згодою сторін судового провадження досліджені та оцінені судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 191 КК України - привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні, та ч.3 ст. 191 КК України - привласнення чужого майна, яке перебувало в його віданні, вчинене повторно, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги прокурора стосуються аспектів неправильності застосування місцевим судом положень ст. 75 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень..

Зі змісту ст. 75 КК України вбачається, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, які передбачають матеріальну відповідальність, строком на 1 рік і 6 місяців, та звільняючи його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із встановленням іспитового строку - 1 рік, не дотримався вищевказаних вимог закону та застосував вимоги ст. 75 КК України, як до основного, так і до додаткового покарання, чим допустив неправильне застосування ст.75 КК України.

Згідно п.3 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок суду першої інстанції є необґрунтованим в частині призначеного покарання, ухваленим з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а тому підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_7 покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 191 КК України 1 рік позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, за ч.3 ст. 191 КК України - 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, які передбачають матеріальну відповідальність, строком на 1 рік і 6 місяців. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, які передбачають матеріальну відповідальність, строком на 1 рік і 6 місяців., із застосуванням положень ст. 75 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі, з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України. В решті - вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, п.3 ч.1 ст. 407, ст. 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 25 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання : за ч.1 ст. 191 КК України - 1 рік позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, за ч.3 ст. 191 КК України - 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, які передбачають матеріальну відповідальність, строком на 1 рік і 6 місяців.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 - 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, які передбачають матеріальну відповідальність, строком на 1 рік і 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

В решті - вирок суду залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді