СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА ун. № 759/3789/19
пр. № 1-кп/759/143/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2018 за № 0008433, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулів Монастирищенського р-ну Черкаської обл., українця, громадянина України, номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , який здобув середню спеціальну освіту, працює на посаді водія ТОВ «Інфініті Про», одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без постійного місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий згідно зі ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_12 ,

потерпілий ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИВ:
Стороною обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи раніше притягнутим Фастівською місцевою прокуратурою Київської області до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України, дане кримінально провадження, в порядку ст. 291 КПК України, 15.09.2017 було направлено до суду з обвинувальним актом, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно скоїв тяжкий злочин. Так, ОСОБА_5 19.10.2018 приблизно о 04 год. 00 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , помітив припаркований автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 . Оскільки у ОСОБА_5 в користуванні перебуває автомобіль такої ж марки та комплектації, який знаходиться в несправному стані, то в нього виник умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом з метою подальшого його розукомплектування на запчастини, які він встановить на власний автомобіль. Реалізовуючи свій протиправний умисел спрямований на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, підійшов до автомобіля «VOLKSWAGEN Transporter 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та шляхом вільного доступу через відкриті передні ліві двері, проник до салону вказаного автомобіля. Перебуваючи на водійському сидінні автомобіля ОСОБА_5 помітив в замку запалення ключі. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_5 , використовуючи знайдені ключі, привів у дію двигун внутрішнього запалення автомобіля після чого, керуючи ним, з місця пригоди поїхав, тим самим повторно, незаконно заволодів транспортним засобом, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_13 . Далі, продовжуючи свої протиправні дії та маючи змогу розпоряджатись викраденим автомобілем на власний розсуд, ОСОБА_5 , керуючи вказаним транспортним засобом направився за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де припаркував його у себе в гаражі. У подальшому, ОСОБА_5 розукомплектував автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на запчастини, завдавши ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 70 тис. грн та в подальшому, в ході проведення обшуку, був викритий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконному заволодінні транспортного засобу, вчиненому повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, не визнав та показав, що у 2018 році він працював у м. Києві водієм та познайомився з ОСОБА_14 , який займався пригоном автомобілів з Європи. Оскільки він ( ОСОБА_5 ) володіє автомобілем «VOLKSWAGEN Transporter 4» білого кольору, то він поцікавився у ОСОБА_15 чи є у нього в наявності автомобіль «VOLKSWAGEN Transporter 4», оскільки його власний автомобіль зламався і йому потрібні запчастини. Через деякий час, у жовтні місяці 2018 року, ОСОБА_16 подзвонив йому і повідомив, що у нього є такий автомобіль, на українській реєстрації, але розкомплектований. З напарником ОСОБА_17 він приїхав до ОСОБА_18 ринку і побачив автомобіль, який був накритий брезентом. Він відкрив капот номери співпадали, була ходова, але не було мотора та скла. ОСОБА_16 за автомобіль хотів 2500-3000 доларів, але вони домовилися за 2000 доларів і він сказав куди потрібно привезти автомобіль. У листопаді 2018 року до нього подзвонив ОСОБА_16 і евакуатором привезли автомобіль. Гроші за автомобіль він віддав водію евакуатора. 18.10.2018-19.10.2018 він перебував вдома, що підтвердили свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які також допитувалися органом досудового розслідування. Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_22 не міг його бачити в ніч з 18.10.2018 на 19.10.2018 року. Відстань від с. В`язівки до м. Києва приблизно 200 км. Також показав, що 21.11.2018 вночі, приблизно о 01 год. 00 хв. до нього додому вдерлися чоловіки у цивільний формі. Він одразу не зрозумів, що то працівники поліції. На нього одразу одягнули кайданки і почали проводити обшук, забрали мобільні телефони, які в подальшому повернули. Слідчий та експерт були у формі, вони прибули біля 06 год. 00 хв. Також приїхав потерпілий ОСОБА_13 з двома товаришами, вони на евакуаторі забрали розкомплектований автомобіль. З дому його забрали у кайданках, при цьому обшук у будинку ще тривав, він жодного протоколу не підписував. Належний йому автомобіль працівники поліції теж забрали. Коли вони приїхали до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, то його били, прострілили ногу. Відпустили його лише після того, як він погодився на слідчий експеримент. При цьому, жодної підозри йому не пред`являли. Слідчий експеримент проводили без участі адвоката. Зі Святошинського УП ГУ НП в м. Києві його вивели приблизно о 23 год. 00 хв. На наступний день він проходив освідування. До викраденого автомобіля він жодного відношення не має. Просив ухвалити стосовно нього виправдувальний вирок та повернути належний йому автомобіль.

Сторона обвинувачення в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, посилається на наступні докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду, а саме:

- показання допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_13 , який показав, що 18.10.2018 ввечері з лівого боку будинку АДРЕСА_2 , де він проживає, він припаркував автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Автомобіль він поставив передом до тупика, так, що задом можна виїхати. Автомобіль він замкнув, поставив на сигналізацію та пішов додому, ключі були у нього. Як спрацювала сигналізація він не чув, однак, про те, що вона спрацювала йому сказав сусід « ОСОБА_23 », прізвища та імені не знає. На наступний день, 19.10.2018 приблизно о 07 год. 00 хв., він вийшов на вулицю і побачив відсутність свого автомобіля. Він одразу викликав працівників поліції, які все зафіксували. Приблизно через місяць до нього зателефонували працівники поліції та повідомили, що мабуть знайшли його автомобіль. Сказали брати евакуатор та їхати до с. В`язівки Черкаської області. Після цього він зателефонував своїм друзям-знайомим ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , взяли евакуатор з бази та поїхали за вказаною адресою. Коли вони приїхали, то чекали біля воріт будинку. Потім коли приїхала СОГ вони всі разом зайшли до будинку. Він бачив ОСОБА_5 , який був у кайданках, працівники поліції сказали, що буде проводитися обшук. Під час обшуку у ОСОБА_5 був знайдений ніж схожий на той, що був у нього в автомобілі. У гаражі був автомобіль розкомплектований (були надрізи в районі стойок), але він його впізнав по наклейках, технічний паспорт був, який він залишав під козирком, були реєстраційні номери, номер кузова співпадав. Після того як працівники поліції разом з ОСОБА_5 поїхали, він завантажив розкомплектований автомобіль на евакуатор та поїхав до м. Києва. Також показав, що коли вони підійшли до гаража, то ОСОБА_5 сказав йому, що частину запчастин він вже поклав на свій автомобіль і все йому поверне. Після обшуку був складений протокол, який був зачитаний працівником поліції;

- показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , який показав, що 19.10.2018 у нічний час доби він вийшов на вулицю, а саме бул. Кольцова в м. Києві, та помітив чоловіка, який проводив маніпуляції з автомобілем «Фольксваген Транспортер», білого кольору. У руках чоловіка було щось схоже на викрутку чи ніж, але близько він ( ОСОБА_22 ) не підходив. Відстань до автомобіля була приблизно 30-40 м. Він стояв біля під`їзду, який не освітлюється, а чоловік, який перебував біля автомобіля, стояв у більш освітленому місці, тому він його добре роздивився. Чоловік приблизно 1-1,5 хв. відкривав автомобіль, потім сів до нього, завів та поїхав. Після цього, він повернувся додому та записав цю подію у свій щоденник, а пізніше повідомив дільничного про подію. Спочатку він працівників поліції про даний інцидент не повідомив, бо не запам`ятав автомобіль, а пізніше, коли його викликали до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, він повідомив слідчому все що бачив та сказав, що може впізнати чоловіка, який викрав автомобіль. Йому показали фото чоловіків, на яких він впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 . Також показав, що після поранення в зоні АТО він часто має погане самопочуття і лікар порадив йому часті прогулянки на свіжому повітрі, тому він часто прогулюється вночі. В подальшому, показав, що він не пам`ятає, де саме був припаркований автомобіль у дворі чи за будинком та яким чином по відношенню до нього та будинку, що саме ОСОБА_5 тримав у руках, викрутку чи ключі. Ніяких слідчих дій, окрім впізнання за фотознімками, з ним не проводили і він не показував, де був припаркований автомобіль, не складали карту-схему. Крім того, показав, що він з 2006-2007 років до 2012 року працював на посаді оперуповноваженого у Святошинському УП ГУ НП в м. Києві та знає багатьох слідчих та оперуповноважених, зокрема і ОСОБА_26 , який проводив з ним слідчу дію пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Він не одноразово був понятим під час затримання громадян;

- показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , яка показала, що вона є дружиною брата ОСОБА_5 18.10.2018 вона приїхала до ОСОБА_5 попросити, щоб він відвіз її у м. Городище на базар, щоб скупити продукти для передачі чоловіку, який на той час відбував покарання у місцях позбавлення волі, на що ОСОБА_5 погодився. На наступний день, 19.10.2018, він відвіз її у м. Бабани, де чоловік відбував покарання. В ніч з 18.10.2018 на 19.10.2018 вона залишилася ночувати у ОСОБА_27 . Приблизно біля 22 год. 00 хв. подзвонив телефон у ОСОБА_28 , вона поговорила і передала телефон чоловіку - ОСОБА_5 Телефонували ОСОБА_28 , бо у ОСОБА_5 телефон був вимкнений. Після телефонної розмови він одягнувся та поїхав, щоб допомогти другу притягнути автомобіль, який зламався. З розмови вона дізналася, що у чоловіка на ім`я « ОСОБА_17 » зламався автомобіль «Ланос» і його треба прибуксирувати з Миронівського району. Повернувся ОСОБА_5 додому приблизно о 00 год. 30 хв. і до 05 год. 30 хв. він нікуди не відлучався. Вона спала у прохідній кімнаті і якби хтось виходив, то почула б. Також показала, що у ОСОБА_5 є бус білого кольору і на той момент він був у справному стані. Інших автомобілів у ОСОБА_5 вона не бачила;

- показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , яка показала, що є дружиною ОСОБА_5 . У чоловіка є бус «Фольксваген», білого кольору, який хоча і старий, але підлягає ремонту. Приблизно 08.11.2018-09.11.2018 на евакуаторі з м. Києва привезли такий самий бус, білого кольору, хто саме привіз вона не знає. Чоловік заплатив водію евакуатора за даний бус біля 2000 доларів. Даний автомобіль чоловік придбав для розборки на запчастини, щоб відремонтувати належний їм автомобіль. Чоловік подзвонив своєму другу ОСОБА_29 і вони разом закотили бус у гараж, що на території подвір`я, після чого ОСОБА_30 пішов додому. Також зі слів чоловіка їй стало відомо, що даний автомобіль має документи, але не українські, а європейські, були ключі. Даний бус був теж старий і підлягав ремонту, але чоловік його не ремонтував. 21.11.2018 приблизно о 01 год. 00 хв. до них у будинок приїхали 3 чоловіки, які були у чорній формі, пізніше приїхав потерплий з двома друзями. Всі вони ходили по хаті та подвір`ї. Проводили обшук, при цьому відеозйомку не проводили. У гаражі потерпілий ОСОБА_13 побачив автомобіль і сказав, що він належить йому і забрав на евакуаторі. Приблизно об 11 год. 00 хв. її чоловіка в кайданках працівники поліції забрали. Вона подзвонила адвокату та ОСОБА_31 , попросила, щоб останній відвіз її до м. Києва. Коли вони приїхали до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, то вона побачила їх бус на території управління. Коли до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві приїхав адвокат ОСОБА_12 , то його не пустили до чоловіка. Біля 12 год. ночі зі Святошинського УП ГУ НП в м. Києві вийшов чоловік ОСОБА_5 , він був побитий (гематома на голові), нога прострелена. Швидку допомогу вони не викликали, а одразу вирішили їхати додому. На наступний день вони поїхали до лікарні знімати побої. Також ОСОБА_5 більше тижня лікувався у лікарні в м. Городище. Також показала, що у ніч з 18.10.2018 на 19.10.2018 ОСОБА_5 був вдома, до них також приїхала ОСОБА_19 . Вона попросила ОСОБА_5 повести її на базар за продуктами, а потім у м. Бабани, де її чоловік відбував покарання. Ввечері 18.10.2018 до неї на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_32 та сказав, що його автомобіль зламався і попросив, щоб за ним приїхав ОСОБА_5 . Чоловік поїхав і приїхав приблизно о 01 год. 30 хв., вони втрьох попили каву та полягали спати. 19.10.2018 ОСОБА_5 повіз ОСОБА_19 у м. Бабани і повернувся під вечір;

- показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , який показав, що він знає ОСОБА_5 приблизно 11-12 років та між ними склалися дружні стосунки. 18.10.2018 він працював таксистом неофіційно. Він їхав з м. Городища до с. Іванівка з пасажиром. Біля с. Іванівка Київської області автомобіль зламався, пасажир біля 1 км. ішов пішки до с. Іванівка. Приблизно о 19-20 год. він подзвонив до дружини ОСОБА_5 , так як у нього був телефон вимкнений. ОСОБА_5 приїхав і на буксирі прибуксирував його автомобіль додому. Вони їхали до с. В`язівки приблизно 2 год. Біля 01 год. 00 хв. ОСОБА_5 поїхав від нього додому. Пізніше, в листопаді до нього подзвонив ОСОБА_5 та сказав, що купив автомобіль і попросив допомогти закотити у гараж. Коли він приїхав, то побачив бус, який був без капота, крил і скло було всередині. Він допоміг ОСОБА_5 закотити його в гараж. Як ОСОБА_5 передавав кошти за автомобіль він не бачив, ключі і документи від автомобіля були. 21.11.2018 до нього подзвонила дружина ОСОБА_5 та повідомила, що у них вдома проводили обшук, забрали автомобіль, ОСОБА_5 побили та забрали працівники поліції до м. Києва, попросила його відвести її, на що він погодився. Біля 15 год. 00 хв. вони приїхали до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, а біля 17 год. 00 хв. приїхав адвокат ОСОБА_12 . Ні адвоката, ні їх не пускали до управління поліції. На штраф майданчику він побачив бус ОСОБА_5 . Вони прочекали ОСОБА_5 приблизно до 12 год. ночі, його вивів працівник поліції. ОСОБА_5 був побитий з простріленою ного. Вони одразу поїхали додому, швидку не викликали.

Аналізуючи показання свідків обвинувачення ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , суд дійшов до висновку про те, що їх покази підтверджують покази обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що в ніч з 18.10.2018 на 19.10.20218 останній перебував у с. В`язівок та допомагав ОСОБА_21 прибуксирувати його зламаний автомобіль.

Крім того, слід зазначити, що стороною обвинувачення не перевірено та не спростовано версію сторони захисту, яка була озвучена обвинуваченим ОСОБА_5 як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а саме про те, що він в ніч з 18.10.2018 на 19.10.2018 перебував за місцем свого проживання та допомагав ОСОБА_21 прибуксирувати його зламаний автомобіль, та на початку листопада 2018 року у знайомого ОСОБА_15 придбав розкомплектований автомобіль «Фольксваген Транспортер».

Щодо показань свідка обвинувачення ОСОБА_22 , то суд не бере їх до уваги, оскільки безпосередньо допитаний у судовому засіданні вказаний свідок не зміг чітко вказати, де був припаркований автомобіль потерпілого ОСОБА_13 - перед будинком чи за рогом, та яким чином по відношенню до нього та будинку. До того ж, даний свідок є колишнім працівником Святошинського УП ГУ НП в м. Києві та з багатьма працівниками перебуває у дружніх стосунках;

- протокол огляду місця подій від 19.10.2018 та ілюстрованою таблицею до нього,відповідно до якого огляд проводився слідчим Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_33 на підставі заяви у присутності двох понятих ОСОБА_34 та ОСОБА_35 з 09 год. 38 хв. до 10 год. 18 хв. Об`єктом огляду являється асфальтована ділянка місцевості, яка розташована на прилеглій території біля будинку № 17-В по бул. Кольцова в м. Києві. Під час проведення огляду ОСОБА_13 добровільно надав ключ від автомобіля «Фольксваген Транспортер Т-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та електронний брелок до нього (т. 1 а.п. 51-54, 56-64);
- заяву ОСОБА_13 від 19.10.2018, відповідно до якої він добровільно передав працівникам поліції Святошинського УП ГУ НП в м. Києві один ключ від автомобіля «Фольксваген Т4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та електронний брелок до нього (т. 1 а.п. 55);
- протокол обшуку від 21.11.2018, ілюстрованою таблицею та відеозаписом до нього,який проводився ст. слідчим Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_36 з 08 год. 00 хв. до 09 год. 30 хв. за участю потерпілого ОСОБА_13 , спеціаліста ОСОБА_37 та інших осіб - ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_38 , ОСОБА_39 . Об`єктом обшуку є приватний одноповерховий житловий будинок АДРЕСА_1 та всієї території, що знаходиться біля вищевказаного будинку. Під час обшуку кухні з кухонного столу було виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на ніж із рукояткою коричневого кольору з зовнішнім написом Columbia, свідоцтво про реєстрацію Республіки Польщі серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 , мобільний телефон «Nokia», IMEI НОМЕР_6 , та мобільний телефон «Samsung GT-19105», IMEI НОМЕР_7 . Під час обшуку подвір`я було виявлено та вилучено автомобіль марки «Фольксваген-Транспортер Т-4» з номерними знаками НОМЕР_8 , білого кольору, VIN: НОМЕР_9 , який було вилучено та поміщено на територію Святошинського УП ГУ НП в м. Києві. Під час обшуку гаража виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_10 , страховий поліс АК/9941372, кузов автомобіля «Фольксваген Транспортер», VIN: НОМЕР_11 , двигун від вказаного автомобіля з маркуванням НОМЕР_12 , в подальшому передано на відповідальне зберігання ОСОБА_13 . На момент обшуку відсутні КПП, лобове скло, розрізаний правий лонжерон, машина розукомплектована (т. 1 а.п. 65-72, 74, 75-80).

При цьому, відповідно до положень ст. 107 та ст. 236 КПК України обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

Згідно зі ст. 103 КПК України п роцесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися, зокрема, у протоколі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі. Запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.

Разом з цим, всупереч положенням ст. 103 та 104 КПК України у протоколі обшуку від 21.11.2018 слідчим не вказано відомостей про здійснення фіксування вказаної слідчої дії за допомогою технічного засобу, відеофіксація неодноразово переривається без зазначення причини, у записі не зафіксовано проведення обшуку подвір`я та гаража, де був відшуканий розкомплектований автомобіль «Фольксваген», який належить потерпілому ОСОБА_13 , при цьому до протоколу обшуку вказані відомості внесені;

- клопотання про проведення обшуку в порядку ст. 234 КПК України та копію ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 22.11.2018, відповідно до якої клопотання слідчого задоволено та визнано законним проведення обшуку 21.11.2018 (згідно з правилами, встановленими для проведення обшуку) житла за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.п. 81-83, 84);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.12.2018, який проводився о/у ВКП Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_26 в період часу з 12 год. 40 хв. до 12 год. 45 хв. у присутності двох понятих ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , за участю свідка ОСОБА_22 , який впізнав особу під № 2 за рисами обличчя, які чітко запам`ятав (т. 1 а.п. 88-89).

При цьому, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 228 КПК України таку слідчу дію як пред`явлення особи для впізнання проводить слідчий, прокурор. За необхідності впізнання може провадитися за фотознімками з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу.

Однак, як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.12.2018, дану слідчу дію, всупереч вимогам ст. 228 КПК України, провів о/у ВКП Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_26 , з яким свідок ОСОБА_22 , з показів останнього, перебуває у дружніх стосунках. Також з даного протоколу не вбачається кого саме впізнав свідок ОСОБА_42 на фото під № 2;
- протокол проведення слідчого експерименту від 21.11.2018 та відеозапис даної слідчої дії, яка проводилася слідчим СВ Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_43 а участю підозрюваного ОСОБА_5 , у присутності понятих ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , за адресою АДРЕСА_2 . Відповідно до даного протоколу підозрюваний ОСОБА_5 розповів та показав, як в ніч з 18.10.2018 на 19.10.2018 він незаконно заволодів автомобілем марки «Фольксваген Т4», р.н. НОМЕР_2 , а саме спосіб за якого він проник до авто, як завів авто та куди в подальшому вирушив. Так на відеозаписі даної слідчої дії зафіксовано показання ОСОБА_5 про те, що він підійшов до автомобіля, дверцята якого були відчинені, сів та за допомогою ключів, які були у замку запалення, завів автомобіль та поїхав до свого місця проживання (т. 1 а.п. 90-94, 95).
При цьому, вказані пояснення ОСОБА_5 не співпадають з показаннями, допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_13 , який показав, що автомобіль він закрив, поклав на сигналізацію та пішов додому.
Також відповідно до витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 21.11.2018 та 22.11.2018, які надані стороною захисту, тобто на день проведення слідчого експерименту, слідчий ОСОБА_46 не входив до групи слідчих у даному провадженні (т. 1 а.п. 112, 113). Будь-яких інших документів щодо складу групи слідчих у даному провадженні стороною обвинувачення надано не було.
Крім того, як вбачається з наданого стороною захисту повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, від 21.11.2018, дане повідомлення фактично вручено ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_12 18.01.2019 перед розглядом клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання стосовно ОСОБА_5 (т. 1 а.п. 116-122, 123-125).
Тобто, на момент проведення слідчого експерименту, 21.11.2018, ОСОБА_5 не перебував у статусі підозрюваного.
Також відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 21.11.2018, які надані стороною захисту, тобто на день погодження прокурором повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 21.11.2018, прокурор ОСОБА_47 не входив до групи прокурорів у даному провадженні (т. 1 а.п. 112). Будь-яких інших документів щодо складу групи прокурорів у даному провадженні стороною обвинувачення надано не було.
За таких обставин, суд відповідно до положень ст. 86 КПК України визнає недопустимими доказами протокол обшуку від 21.11.2018, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.12.2018, протокол проведення слідчого експерименту від 21.11.2018, оскільки вказані докази отримані з порушення порядку, встановленим КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Перелічені вище недопустимі докази викликають сумніви та суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку, а відтак виходячи з позиції ЄСПЛ, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, не приймає їх як докази сторони обвинувачення та відкидає їх.

Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, дійшов до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в якому він обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставини, суд дійшов до переконання про недоведеність поза розумним сумнівом причетності обвинуваченого ОСОБА_5 до незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відтак, ОСОБА_5 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.

Арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «Фольксваген Транспортер Т4» з номерними знаками НОМЕР_8 , білого кольору, VIN НОМЕР_13 , свідоцтво про реєстрацію Республіки Польщі серії НОМЕР_3 , мобільний телефон «Nokia», IMEI НОМЕР_6 , мобільний телефон «Samsung GT-19105», IMEI НОМЕР_7 , накладені ухвалами слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 23.11.2018 підлягає скасуванню (т. 1 а.п. 98, 101-102).
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 1 а.п. 73).

Цивільний позов не пред`являвся. Судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючисьст. 62 Конституції України, ч. 9 ст. 100, ст. 9, 17, 22, 25, 84, 85, 86, 91, 92, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Речові докази:

- свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_10 , страховий поліс АК/9941372, кузов автомобіля «Фольксваген Транспортер», VIN: НОМЕР_11 , двигун від вказаного автомобіля з маркуванням НОМЕР_12 , які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_13 , - залишити у належного володільця ОСОБА_13 .
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 23.11.2018, на транспортний засіб - автомобіль марки «Фольксваген Транспортер Т4» з номерними знаками НОМЕР_8 , білого кольору, VIN НОМЕР_13 , свідоцтво про реєстрацію Республіки Польщі серії НОМЕР_3 , мобільний телефон «Nokia», IMEI НОМЕР_6 , мобільний телефон «Samsung GT-19105», IMEI НОМЕР_7 , скасувати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1