Номер провадження: 11-кп/813/1649/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеса 26.05.2020 у кримінальному провадженні №0007425, внесеному до ЄРДР 06.11.2018, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Київ, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, без реєстрації місця проживання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 13.08.2012 Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, звільнився 22.02.2016,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 ч. 1 п. 1, 2, ч. 3 п. 2 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи .

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання від вартою змінено на особисте зобов`язання, а після вступу вироку в законну силу - скасувати, звільнивши його з-під варти.

У відбутий термін покарання ОСОБА_8 зараховано час знаходження під вартою з 06.11.2018 по 26.05.2020.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в Республіка Молдова, не одруженого, без освіти, без реєстрації місця проживання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Молдова, не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 ч. 1 п. 1, 2, ч. 3 п. 2 КК України покладено на ОСОБА_9 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання від вартою, змінено на особисте зобов`язання, а після вступу вироку в законну силу - скасувати, звільнивши його з-під варти.

У відбутий термін покарання ОСОБА_9 зараховано час знаходження під вартою з 06.11.2018 по 26.05.2020.

Вироком також вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Вироком районного суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

06.11.2018 близько 07:40 години, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , перебуваючи на ринку «Естонка», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Новощепний ряд, помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який намагався продати електронну техніку, та визначили її предметом свого злочинного посягання.

Підійшовши до ОСОБА_10 , розуміючи характер своїх злочинних дій, ОСОБА_9 вирвав з рук останнього мобільний телефон марки «Ergo» в корпусі чорного кольору, вартістю 350 гривень, МР3-плеєр марки «iriver», вартістю 400 гривень та зарядний пристрій марки «Samsung», вартістю 50 гривень, тоді як ОСОБА_8 перебував поряд з ОСОБА_10 та висловлюючись нецензурною лайкою, з метою завершення спільного корисливого умислу, погрожував потерпілому застосуванням фізичного насильства у разі його спроб повернути належні йому речі.

Надалі, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спрямували до одного з прилавків ринку «Привоз» з метою продажу мобільного телефону марки «Ergo» в корпусі чорного кольору, вартістю 350 гривень, МР3-плеєра марки «iriver», вартістю 400 гривень, та зарядного пристрою марки «Samsung», вартістю 50 гривень, належних останньому.

Виконавши всі дії спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядились чужим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 800 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненому кримінальному правопорушенні, просить вирок районного суду відносно ОСОБА_8 скасувати, відносно ОСОБА_9 змінити, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, прокурор просить вирок районного суду відносно ОСОБА_8 скасувати, ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_8 кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 стосовно ОСОБА_9 змінити, кваліфікувати його дії за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, виключивши кваліфікуючу ознаку «вчинене повторно».

Абзац восьмий резолютивної частини вироку стосовно ОСОБА_9 викласти у такій редакції: «На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що районним судом помилково кваліфіковано дії ОСОБА_9 за кваліфікуючою ознакою «вчинено повторно», оскільки останній на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не мав судимості.

Також вказує, що районним судом покладено на ОСОБА_9 не всі обов`язки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме не вказано щодо покладення обов`язку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця навчання.

Крім цього прокурор зазначає, що районний суд, кваліфікуючи дії ОСОБА_8 не зазначив кваліфікуючу ознаку «вчинене повторно».

При цьому прокурору вказує, що за змістом обвинувального акту, ОСОБА_8 висунуте обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Зокрема, вироком Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 13.08.2012 ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Покарання відбув 22.02.2016, судимість не погашена.

Однак, районним судом дії ОСОБА_8 не кваліфіковано за ознакою «вчинене повторно», висновок щодо вказаної кваліфікуючої ознаки в мотивувальній частині оскарженого вироку відсутній.

Крім цього прокурор зазначає, що призначене районним судом обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, є явно несправделивим через його надмірну м`якість, та вважає, що районним судом не повністю враховано суспільну небезпеку ОСОБА_8 , який був судимий за корисливий злочин, належних висновків щодо виправлення не зробив, на шлях виправлення не став.

Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що жодна з пом`якшуючих обставин, наведених у вироку районного суду, як окремо так і в своїй сукупності, не може суттєво знизити ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, та не може бути достатньою для призначення покарання з випробуванням.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заявив усне клопотання про застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приводу в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який просив застосувати до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 привід, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судові засідання апеляційного суду, призначені на 17.09.2020 та 03.12.2020, не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду апеляційної скарги, що підтверджується повернутими на адресу апеляційного суду поштовими повідомленнями про отримання поштового відправлення, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 140 КПК України, рішення про здійснення приводу під час судового провадження приймається судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, або з власної ініціативи. Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення

Частиною 4 статті 401 КПК України передбачено, що обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_8 , а участь обвинуваченого ОСОБА_9 апеляційний суд визнає обов`язковою, приймаючи до уваги те, що останні неодноразово не з`являлися в судові засідання Одеського апеляційного суду без поважних причин, апеляційний суд вважає за необхідне відкласти судове засідання та застосувати до обвинувачених привід.

Керуючись ст. ст. 140, 142, 143, 323, 376, 404, 405, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Відкласти розгляд апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеса 26.05.2020 у кримінальному провадженні №0007425, внесеному до ЄРДР 06.11.2018, відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Застосувати привід до обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , в судове засідання Одеського апеляційного суду, призначене на 11 лютого 2021 року о 12.00 годині.

Копію ухвали направити для виконання у Білгород-Дністровський відділу поліції ГУНП в Одеській області, та для контролю за виконанням ухвали прокурору процесуальному керівнику в даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4