Справа № 574/201/21
Провадження 1-кп/574/75/2021
У Х В А Л А

13 серпня 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду кримінальне провадження №0000055 від 26.01.2021 року ,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_4

представники потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

в с т а н о в и в:

В провадженні Буринського районного суду Сумської області перебуває вищевказане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.343 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

У ході судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою. На думку прокурора, поряд з ризиками які існували раніше, з`явилися нові обставини, які виправдовують застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу. Зокрема, прокурор наголошував, що ОСОБА_11 не визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.343 КК України, а цивільні позови потерпілих визнав лише частково, вчинення ним адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно постанови судді від 20.05.2021 року, а також невиконання обвинуваченим обов`язків раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, так як останній 11.07.2021 року залишив своє місце проживання без дозволу суду.
Обвинувачений ОСОБА_11 пояснив, що 11.07.2021 року він перебував вдома, за місцем свого проживання, один, так як напередодні його батьки поїхали на відпочинок. У нього закінчилися продукти харчування, у зв`язку з чим виникла необхідність сходити в магазин. Оскільки це був вихідний день, він не зміг отримати відповідний дозвіл у суді, а тому зателефонував дільничному офіцеру поліції ОСОБА_15 . Останній дозволи ненадовго сходити в магазин. Через 15 хвилин коли він пішов в магазин, йому зателефонували з поліції та повідомили, що вони приїхали на перевірку. Просив відмовити в клопотанні прокурора, оскільки він не мав на меті ухилитися від суду, а тільки хотів купити продуктів харчування.
Захисник ОСОБА_7 вважав доводи прокурора необґрунтованими, оскільки ОСОБА_11 залишив своє місце проживання не для того, щоб переховуватися від суду чи впливати на свідків або інших осіб, заборону на спілкування з якими встанови суд, а тільки для того, щоб придбати продукти харчування. Наголошував, що невизнання обвинуваченим своєї вини по одному інкримінованому йому правопорушенню не свідчить про наявність ризиків, які обумовлюють необхідність тримання його під вартою. Вважав, що клопотання прокурора взагалі суперечить загальним засадам кримінального провадження, таким як верховенство права, законність та повага до людської гідності. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши аргументи сторін кримінального провадження, суд зважає на таке.
18.06.2021 року судом, відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.
Також, на обвинуваченого покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Зокрема, суд зобов`язав ОСОБА_11 : не відлучатися з місця свого проживання, цілодобово, без дозволу суду; прибувати за викликом до суду; утриматись від спілкування з потерпілими ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , а також свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; носити електронний засіб контролю.

З повідомлення Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 23.07.2021 року вбачається, що 11.07.2021 року, о 15 год 15 хв., у ході перевірки працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_11 за місцем проживання був відсутній.
Зазначена інформація була зареєстрована в журналі Єдиного обліку за №11187, за результатами перевірки якої було встановлено, що ОСОБА_11 залишив своє місце проживання без дозволу суду для придбання продуктів харчування в магазині.
Рапортом дільничного офіцера поліції ОСОБА_22 підтверджено, що обвинувачений зателефонувавши йому, попросив дозволу на виїзд до магазину для придбання продуктів харчування, однак останній відмовив, роз`яснивши, що вирішення цього питання не входить до його компетенції, оскільки для отримання дозволу необхідно звернутися до суду.
Вказане підтверджує покази ОСОБА_11 , що він був відсутній лише 15 хвилин, оскільки дійсно ходив до магазину поставивши до відома уповноважену особу поліції, так як 11.07.2021 року був вихідний і суд не працював.
Таким чином, судом встановлено, що в обвинуваченого склалися виключні обставини, про які він повідомив компетентну особу поліції, однак не отримав належного та справедливого вирішення свого питання.
Доказів, що останній порушив покладені на нього обв`язки з метою ухилення від суду чи впливу на свідків, потерпілих та експерта, клопотання прокурора не містить.
Крім того, суд звертає увагу, що за змістом ст. 8 цього Кодексу кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
В рішенні ЄСПЛ у справі «Навальний проти Росії (№2)» (заява №43734/14) зазначив, що наказ про домашній арешт вважався необхідним, оскільки пан Навальний, як стверджувалося, порушив попередній запобіжний захід, що, ймовірно, вказувало на те, що органи влади боялася його втечі. Проте він не продемонстрував жодних ознак того, що він мав намір втекти від розслідування, навпаки, він був присутнім на всіх необхідних слідчих діях. В обмеженні проїзду не було зазначено, чи повинен він повідомляти слідчих до або після відвідування Московської області, та ці візити, очевидно, були сімейними заміськими прогулянками, які не мали зв`язку з справою. У той час він також перебував під посиленим спостереженням.
Отже, Суд не уявляв, як національний суд міг визначити, що пан Навальний порушив своє зобов`язання не залишати ОСОБА_23 і не міг знайти причину, яка мала основу в кримінальному процесі для призначення домашнього арешту. Таким чином, наказ був незаконним, який застосовувався протягом всього періоду арешту. Його тримання під вартою не відповідало вимогам ч. 1 статті 5, тобто, мало місце порушення Конвенції.
За таких обставин, посилання прокурора на положення п.1 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, як на підставу застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є не досить обґрунтованим.
Що стосується інших доводів прокурора, зокрема і про притягнення ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності, то їм вже надавалася оцінка судом при розглядів раніше поданого клопотання про застосування аналогічного запобіжного заходу, в ухвалі від 18.06.2021 року.
Таким чином, суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 181, 183, 194, 195, 197, 331, 392 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_11 з раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали оголошений 19.08.2021 року в приміщенні Буринського районного суду.

Головуючий