Справа № 742/34/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/343/21
Категорія - повернення зави про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

22 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін провадження

заявника засудженого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2021 року про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И Л А :

11 січня 2021 року засуджений ОСОБА_6 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2010 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 7, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення воді з конфіскацією всього майна. Як підставу для перегляду судового рішення засуджений указав, що він отримав висновок № 44/18 авторознавчої експертизи писемного мовлення від 12 червня 2018 року, яким встановлено, що складання тексту явки з повинною від імені ОСОБА_6 від 21 січня 2009 року було ним вчинено за участі іншої особи з більш розвинутими навичками писемного мовлення, що на думку засудженого підтверджує його свідчення у тій частині, що зізнання у злочині він зробив через застосування до нього незаконних методів дізнання з боку працівників міліції, докази його винуватості були штучно створені. Звернув увагу на ту обставину, що його затримання відбувалось за відсутності захисника, що суд невірно надав оцінку записці іншого співучасника протиправних дій, що у сукупності може свідчити про його невинуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 6, 7, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

12 січня 2021 року ухвалою судді заява ОСОБА_6 була залишена без руху та наданий десятиденний строк для усунення недоліків, необхідно було зазначити обставини, які в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, є нововиявленими та які не були відомі та не могли бути відомі, ні суду, ні засудженому під час судового розгляду справи, та які могли вплинути на судове рішення, обґрунтувати існування таких обставин.

Повертаючи заяву засудженому без розгляду, суд вказав, що засуджений ОСОБА_6 не виконав попередньої ухвали про залишення його заяви без руху, не усунув допущених недоліків та відповідну виправлену заяву не подав.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відкрити провадження за його завою про перегляд вироку апеляційного суду Чернігівської області за нововиявленими обставинами, мотивуючи тим, що судове рішення було постановлено з грубими порушеннями кримінального та кримінально-процесуального законодавства.

Аргументує тим, що висновок авторознавчої експертизи №44/18 був складений 12 червня 2018 року, отже на момент судового розгляду ні він, ні суд про його висновки не знали, що вказує на те, що дана обставина є ново виявленою. При цьому, відповідно до вказаного висновку, текст явки з повинною від його імені був складений за участі іншої особи, що підтверджує його свідчення в суді про те, що до нього застосовувались недозволені методи дізнання та слідства працівниками сектору карного розшуку Ніжинського МВ УМВС, і відбувалось штучне створення доказів його причетності до злочинів, до яких він не має жодного відношення. Такі обставини, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, суд зобов`язаний повторно дослідити.

Звертає увагу, що і до засудженого ОСОБА_9 у даному провадженні застосувалися недозволені методи дізнання та слідства працівниками сектору карного розшуку, що підтверджується заявами ОСОБА_9 , наявними у матеріалах справи, та яким суд не надав оцінки. При цьому, смерть потерпілих наступила саме внаслідок дій ОСОБА_9 , який у своїй записці, адресованій йому, умовляв його допомогти пом`якшити свою відповідальність.

Фактично ОСОБА_9 вказує на те, що був активним учасником подій, і що саме від його дій наступила смерть потерпілих. Дані обставини підтверджують поведінку ОСОБА_9 під час досудового слідства та судового розгляду, який надавав завідомо неправдиві свідчення з метою перекласти свою провину на нього. Саме на неправдивих свідченнях ОСОБА_9 і ґрунтується вирок суду, яким він незаконно засуджений до довічного позбавлення волі, та який з огляду на викладені ним обставини підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Просить повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які судом першої інстанції досліджені неповно та з порушеннями, також дослідити висновок авторознавчої експертизи № 44/18 від 12 червня 2018 року.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які просили про скасування судового рішення, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту та наполягав на правильності судового рішення, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2010 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 187 КК України до чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю, за п. п. 1, 6, 7, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначене покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 6 липня 2010 року в порядку, передбаченому ст. ст. 394-396 КПК України, в редакції 1960 року, вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 5 березня 2010 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишений без змін, а касаційні скарги захисника адвоката ОСОБА_10 і засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

При цьому, касаційні скарги, як засудженого, так і його захисника містили доводи щодо недоведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 7, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, про тиск та недозволені методи дізнання з боку працівників правоохоронних органів, у тому числі і під час написання явки з повинною, а також про те, що відносно нього надає неправдиві свідчення засуджений ОСОБА_9 .

На відміну від апеляційного та касаційного розгляду справи, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є специфічним провадженням перегляду судових рішень, що набрали законної сили, і служить усуненню недоліків попереднього судового розгляду.

Провадження за нововиявленими обставинами відбувається у зв`язку з виявленням таких обставин, які виникли вже після розгляду кримінальної справи або існували на момент її розгляду, однак не були відомі суду і їх наявність не дає оцінювати винесене судове рішення як законне, обґрунтоване та справедливе.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду під час судового розгляду при ухваленні судового рішення: виявлення живою особи, що вважалась убитою, виявлення факту неосудності особи в момент вчинення нею суспільно-небезпечного діяння, виявлення інших не відомих учасників злочину, викриття обману, якщо засуджений видавав себе за іншу особу, якщо потерпілий помер, а особа засуджена за заподіяння тілесних ушкоджень.

Зі змісту заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 05 березня 2010 року за нововиявленими обставинами, не вбачається жодної обставини, яка б могла бути визнана нововиявленою у розумінні положень вищевказаної статті.

Перелічені засудженим ОСОБА_6 обставини, в тому числі і висновок авторознавчої експертизи № 44/18 від 12 червня 2018 року, не можуть вважатись нововиявленими, оскільки обставини тиску з боку працівників правоохоронних органів на засудженого та написання ним явки з повинною під таким тиском, що саме і підтверджує вказаний засудженим висновок, були предметом дослідження судового розгляду судів усіх інстанцій.

Під час судового розгляду апеляційним судом та під час касаційного перегляду, доводи сторони захисту визнані необґрунтованими, у тому числі не підтвердився тиск при написанні явки з повинною через незаконні методи дізнання, були перевірені показання засудженого ОСОБА_9 на предмет їх достовірності, а також його записка, на яку звертає увагу ОСОБА_6 та висловлює свою незгоду з оцінкою суду та постановленим судовим рішенням.

Посилання ОСОБА_6 , що проведена експертиза від 12.06.2018 підтверджує, що текст явки з повинною складений за участю іншої особи, не може вважатись нововиявленою обставиною, оскільки сам цей факт був відомий засудженому в процесі судового розгляду, крім того судом проводилися перевірки за заявами сторони захисту з приводу психологічного тиску на підсудних, а тому наявність висновку авторознавчої експертизи, без аргументування, відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України, не підпадає під визначення ново виявлених обставин.

Завідомо неправдиві показання можуть бути визнані нововиявленими обставинами та стати підставою для перегляду вироку лише у тих випадках, коли вироком суду особа засуджена за надання завідомо неправдивих показань. На той час підсудний ОСОБА_9 , так само як і ОСОБА_6 , міг говорити правду, неправду і відмовитися від надання показань та відповідей на питання і ніякої відповідальності за неправдиві показання, не несли.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_6 просить провести переоцінку доказів, їх належності та допустимості, що не є предметом розгляду в порядку ст. 459 КПК України.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до правосуддя, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Отже, суд не повинен розглядати абсолютно усі без винятку заяви засуджених, якщо вони не відповідають вимогам закону, а також у тих випадках, коли заявником свідомо не виконуються вказівки суду, не виправлені недоліки поданої заяви у встановлений судом строк, змушуючи суд прийняти вигідне їм рішення за будь-яких умов, не зважаючи на те, що судове рішення переглядалося з цих же підстав судами апеляційної та касаційної інстанцій і в задоволенні скарг відмовлено.

Отже, коли із змісту заяви засудженого, не вбачається нововиявлених обставин, у наданий строк для виправлення недоліків, засуджений їх не виправив, домагається перегляду прийнятого судового рішення виключно заради відстоювання своєї точки зору щодо надання нової оцінки вже існуючим та перевіреним у судовому засіданні доказам, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2021 року про повернення йому заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду, без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12