Дата документу 31.03.2021 Справа № 937/8720/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/8720/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/323/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні його скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 листопада 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

В своїй скарзі ОСОБА_6 просив зобов`язати посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі внести в ЄРДР відомості за його повідомленням.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2021 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що його заява не містить даних, які б вказували на об`єктивні ознаки кримінального правопорушення та свідчили б про наявність в діях певних осіб ознак, передбачених КК України кримінальних правопорушень, а фактично стосується його незгоди із процесуальним рішенням слідчого про закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує про те, що ухвала суду першої інстанції суперечить фактичному та озвученому в судовому засіданні, що свідчить про приховування злочину.

У судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що вимоги ст. 214 КПК України зобов`язують внести відомості, якщо в них містяться ознаки кримінального правопорушення, проте це не було виконано. Вказав, що в своїй заяві повідомляв про фальсифікацію справи, проте що у відділенні поліції розслідували справу щодо спроби його вбивства не належним чином, оскільки допитали тільки особу, яка скоїла такий злочин та закрили справу, а тому всі слідчі дії не були виконані.

Повідомлені належним чином прокурор та представник ТУ ДБР у м. Мелітополі до судового засідання апеляційного суду не з`явились, із заявами про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не звертались.

Заслухавши доповідь судді, заявника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається із матеріалів справи до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі надійшла заява ОСОБА_6 щодо порушень, допущених працівниками Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області під час досудового розслідування кримінального провадження за фактом спроби його вбивства.

У судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_6 вказав, що бездіяльність працівників Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області полягає в неналежному ними розслідуванні кримінального провадження за його заявою за фактом спроби його вбивства, оскільки під час досудового розслідування було допитано тільки особу, яка скоїла злочин, після чого справу було закрито. На його думку, слідчим не було виконано всіх слідчих дій.

Із листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі від 29 жовтня 2020 року за №3024/зкп/1701-02-20 випливає, що зі змісту викладених доводів у зверненні ОСОБА_6 щодо можливих порушень, допущених працівниками Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області не вбачається як фактичних, так і достатніх обставин, які б свідчили про ознаки злочину, що є підслідним ТУ ДБР у м. Мелітополі і тому відсутні підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР (а.с. 2).

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Посилаючись на неналежне досудове розслідування кримінального провадження, ОСОБА_6 не вказав, які саме рішення, дії чи бездіяльність працівників Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України він вважає незаконними, оскільки ст. 303 КПК України не передбачає оскарження абстрактної бездіяльності, яка призводить до неналежного досудового розслідування.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується самим заявником відомості за фактом замаху були внесені до ЄРДР, а після проведення досудового розслідування була винесена постанова про закриття кримінального провадження.

Отже конкретних фактів, які б свідчили про вчинення будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною КК України працівниками Енергодарського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області заява ОСОБА_6 не містить та зводиться до суб`єктивної оцінки прийнятого процесуального рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4