Справа № 236/4034/19
Провадження № 1-кп/243/212/2021
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Слов`янськ Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

представника цивільного

позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000789 від 30.10.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєверодонецьк Луганської області, громадянина України, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

Встановив:

30 жовтня 2018 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин водій ОСОБА_8 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , керуючи технічно справним автомобілем "Chevrolet Aveo", номерний знак НОМЕР_2 , рухався на ділянці 88 км. автодороги Добропілля - Лиман, що на території Лиманського району Донецької області. На шляху прямування водій ОСОБА_8 , діючи необережно, проявляючи недбалість, легковажно розраховуючи на запобігання аварійної ситуації та її переростання в дорожньо-транспортну пригоду, не обрав для даної ділянки дороги безпечні прийоми управління зазначеним транспортним засобом, щоб при впливі на органи керування автомобілю (гальмівна система, рульове керування), мати змогу постійно контролювати стійке положення, напрямок і траєкторію руху в межах обраної смуги руху, у зв`язку з чим, в указаному місці порушив вимоги п.2.3 (б); п.10.1; п.11.1; п.12.1 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, згідно яких передбачено що:

п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

-(б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

п. 10.1. «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 11.1. «кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними»;

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, водій ОСОБА_8 , в порушення вимог вищевказаних пунктів Правил Дорожнього Руху України, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування вказаним транспортним засобом, допустив виїзд автомобілю за межі проїзної частини, де сталось зіткнення з автомобілем КрАЗ, номерний знак НОМЕР_3 , що знаходився на узбіччі.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани підборіддя; забій та гемартроз лівого колінного суглобу; закриті переломи 9-12 ребер зліва та поперекового відростку 1-го хребця зліва; забій кореня брижі тонкого кишечнику; перелом латерального мищелка лівої великоберцової кістки, двосторонній гемоторакс, які могли утворитися від ударів о тупі предмети, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Крім того, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садна перехідних поверхонь обох гомілок, забій поперекового відділу хребта, закритий перелом третього поперекового хребця, які могли утворитися від удару о тупі предмети, чим могли бути виступаючи частини салону автомобілю при ДТП, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як потребуючи для свого лікування строк більш 21 доби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та вказав, що дійсно 30 жовтня 2018 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин він, керуючи автомобілем "Chevrolet Aveo", який він взяв у оренду, їхав з м. Харків по автодорозі Добропілля - Лиман, що на території Лиманського району Донецької області. В цей момент, оскільки на дорозі був туман, він не помітив перешкоди, автомобіль здійснив наїзд на осип та врізався з автомобілем КрАЗ, який стояв на узбіччі. В той момент в його автомобілі перебувало чотири пасажири, у тому числі і потерпілі, яких він перевозив з м. Харкова, заздалегідь домовившись про поїздку за допомогою Інтернет ресурсу «Блаблакар». В ДТП пасажири були сильно травмовані. Після аварії він втратив свідомість, прокинувся у лікарні. Якщо б швидкість керованого ним автомобілю була б меншою, він встиг би зреагувати та уникнути ДТП. Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_6 визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому. Просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки це позбавить його єдиного джерела доходу, що ускладнить відшкодування завданої шкоди.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві та доповнила, що 29.10.2018 року вона поверталася з м. Харкова в автомобілі "Chevrolet Aveo" під керуванням ОСОБА_8 . Про поїздку вина заздалегідь домовившись з ОСОБА_8 за допомогою Інтернет ресурсу «Блаблакар». Разом з нею в автомобілі було ще 3 пасажири. Причини аварії вона пам`ятає погано, від сильного удару вона відчула сильний біль в спині та ногах. Як стало відомо пізніше, у неї був зламаний хребет. З цього приводу вона перенесла операцію, проходила тривале та дороге лікування, їй була всиновлена 2 група інвалідності.

Потерпілий ОСОБА_9 до судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник цивільного позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_6 підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у цивільному позові.

Представник цивільного відповідача ПАТ « Євроніс Україна» до судового засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать витяги з електронної пошти суду. Заяв про відкладання судового засідання не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Надав відзив на позовну заяві.

Окрім свідчень потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , провина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, у повній мірі підтверджується письмовими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, а саме:

- витягом з ЄРДР № 0000789 від 30.10.2018 року, згідно якого вбачається факт внесення відомостей про те, що 30.10.2018 року, приблизно о 01-30 год. водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем "Chevrolet Aveo" д.н.з. НОМЕР_2 на території Лиманського району Донецької області допустив виїзд автомобілю за межі проїзної частини, де сталось зіткнення з автомобілем КрАЗ д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП водій ОСОБА_8 та пасажири ОСОБА_4 , ОСОБА_9 отримали різноманітні тілесні ушкодження (Т. 2 а.с.1-2);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.10.2018 року, схемою та фототаблицею, яким зафіксовано місце ДТП, яке розташоване на 88 км автодороги Добропілля-Лиман на території Лиманського району Донецької області (Т. 2 а.с.4-15);

- протоколом огляду транспортного засобу від 30.10.2018 року, в ході якого встановлено та зафіксовано пошкодження автомобіля "Chevrolet Aveo" (Т. 2 а.с.16);

- свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , відповідно до якого власником автомобіля "Chevrolet Aveo" н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_6 (Т. 2 а.с.17);

- постановою про визнання речовим доказом, якою автомобіль "Chevrolet Aveo" д.н.з. НОМЕР_2 поміщено на майданчик зберігання Лиманського ВП Словянського ВП ГУНП в Донецькій області (Т. 2 а.с.19);

- ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.10.2018 року, якою накладено арешт на транспортний засіб автомобіль "Chevrolet Aveo" державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження, розпорядження будь-яким чином, а також заборони користування вказаним автомобілем (Т. 2 а.с.20-22);

- заявою ОСОБА_4 про залучення її як потерпілої у кримінальному провадженні № 0000789 від 30.10.2018 року (Т. 2 а.с.23-25);

- висновком судово-медичної експертизи № 16 від 20.02.2019 року, яким встановлено, що у потерпілого ОСОБА_9 при зверненні за медичною допомогою 30.10.2018 року малися тілесні ушкодження: забита рана підборіддя; забій та гемартроз лівого колінного суглобу; закриті переломи 9-12 ребер зліва та поперекового відростку 1-го хребця зліва; забій кореня брижі тонкого кишечника; перелом латерального мищелка лівої большеберцової кістки; двосторонній гемоторакс, які могли утворитися від ударів о тупі предмети, чим могли бути виступаючі частини салону автомобіля при ДТП, в строк та за обставин, вказаних в ухвалі, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Найбільш вірогідно, що під час ДТП постраждалий знаходився на лівому пасажирському сидінні. Наявні тілесні ушкодження не могли утворитися при падінні постраждалого на тверду поверхню. (Т. 2 а.с.28-29);

- висновком судово-медичної експертизи № 23 від 18.03.2019 року, яким встановлено, що у потерпілої ОСОБА_4 при зверненні за медичною допомогою 30.10.2018 року малися тілесні ушкодження: садна передніх поверхонь обох гомілок; забій поперекового відділу хребта; закритий перелом третього поперекового хребця, які могли утворитися від ударів о тупі предмети, чим могли бути виступаючі частини салону автомобіля при ДТП, в строк та за обставин, вказаних в ухвалі, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як потребуючі для свого лікування строк більше 21 доби. Найбільш вірогідно, що під час ДТП постраждала знаходилася на передньому пасажирському сидінні. Наявні тілесні ушкодження могли утворитися при падінні постраждалої на тверду поверхню. Первинний контакт з предметом травмуючої дії відбувся з передньою частиною тіла постраждалої. В момент спричинення тілесних ушкоджень, постраждала, найбільш ймовірно, знаходилася сидячи (Т. 2 а.с.32-33);

- висновком судово-медичної експертизи № 12 від 14.02.2019 року, яким встановлено, що у обвинуваченого ОСОБА_8 при зверненні за медичною допомогою 30.10.2018 року малися тілесні ушкодження: струс головного мозку; забита рана та гемартроз правого колінного суглобу; забій правої половини грудної клітини; садна лівого колінного суглобу та потиличної області голови, які могли утворитися від ударів о тупі предмети, чим могли бути виступаючі частини салону автомобіля при ДТП, в строк та за обставин, вказаних в ухвалі, коли він знаходився за кермом, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючі для свого лікування строк більш 6, але не менш 21 доби. Найбільш вірогідно, що під час ДТП постраждалий знаходився на місці водія. Наявні тілесні ушкодження, мало ймовірно, могли утворитися при падінні постраждалого на тверду поверхню. Первинний контакт з предметом травмуючої дії відбувся з правою частиною тіла постраждалого. В момент спричинення тілесних ушкоджень, постраждалий, найбільш ймовірно, знаходилася сидячи (Т. 2 а.с.36-37);

- висновком судової авто-технічної експертизи № 2/19-96 від 05.04.2019 року, згідно якого було встановлено, що рульове керування, гальмова система, ходова частина автомобіля "Chevrolet Aveo" н/з НОМЕР_2 на момент події перебували в працездатному стані і будь-яких несправностей експлуатаційного характеру, які могли сприяти мимовільній втраті курсової стійкості автомобіля, не виявлено. Будь-яких несправностей інших вузлів і агрегатів автомобіля, які могли б привести до мимовільної втрати курсової стійкості автомобіля, не виявлено. (Т. 2 а.с.43-50);

- висновком судової авто-технічної експертизи № 2/19-97 від 05.04.2019 року, згідно якого було встановлено, що: 1) з технічної точки зору у дорожній обстановці, що склалася, водій ОСОБА_8 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно до вимог п.2.3(а), п.12.1, п. 11.1 та п. 10.1 ПДР України; 2) з технічної точки зору, водій ОСОБА_8 у даній дорожній обстановці, виконуючи вимоги п.2.3(а), п.12.1, п. 11.1 та п. 10.1 ПДР України, мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти наступу даної ДТП та уникнути тяжких шкідливих наслідків, заподіяних в результаті події; 3) з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією, що настала, перебувають дії водія ОСОБА_8 , який у даних дорожніх умовах був неуважним, не вибрав відповідної безпечної швидкості руху щодо дорожніх умов, змінив напрямок руху автомобілю праворуч, в наслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу, що у свою чергу привело до виникнення аварійної ситуації і її переростання в ДТП, як невідповідні вимогам п.2.3(а), п.12.1, п. 11.1 та п. 10.1 ПДР України перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП, що настала.(Т. 2 а.с.53-58);

- протоколом слідчого експерименту від 03.09.2019 року та фототаблицею до нього, за участю ОСОБА_8 як свідка, який розповів про обставини ДТП, яка мала місце 30.10.2018 року (Т. 2 а.с.70-73);

- протоколом слідчого експерименту від 12.09.2019 року, схемою та фототаблицею за участю потерпілої ОСОБА_4 , яка розповіла про обставини ДТП, яка мала місце 30.10.2018 року (Т. 2 а.с.74-79);

- висновком додаткової судової авто-технічної експертизи № 2/19-273 від 24.09.2019 року, згідно якого було встановлено, що: 1) з технічної точки зору, у дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля марки "Chevrolet Aveo" д/н НОМЕР_2 ОСОБА_8 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно до вимог п.2.3(б), п.12.1, п. 11.1 та п. 10.1 ПДР України; 2) з технічної точки зору, водій ОСОБА_8 у даній дорожній обстановці, виконуючи вимоги п.2.3(б), п.12.1, п. 11.1 та п. 10.1 ПДР України, мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти наступу даної ДТП та уникнути тяжких шкідливих наслідків, 3) з технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією, що настала, перебувають дії водія ОСОБА_8 , який у даних дорожніх умовах був неуважним, не вибрав відповідної безпечної швидкості руху щодо дорожніх умов, змінив напрямок руху автомобілю праворуч, в наслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації і її переростання в ДТП - виїзду автомобіля за межи проїзної частини з наступним наїздом на перешкоду, тобто дії водія ОСОБА_8 , як невідповідні вимогам п.2.3(б), п.12.1, п. 11.1 та п. 10.1 ПДР України, перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП, що настала; розташування автомобілю марки "КрАЗ" д/г НОМЕР_3 на час розвитку даної ДТП, не суперечить вимогам ПДР України (Т. 2 а.с.82-89);

- протоколом слідчого експерименту від 25.09.2019 року, схемою та фототаблицею до нього за участю ОСОБА_8 як підозрюваного, який показав та розповів щодо обставин ДТП за його участі 30.10.2018 року (Т. 2 а.с.91-98);

- висновком додаткової судової автотехнічної експертизи № 2/19-288 від 27.09.2019 року, згідно якого було встановлено, що покази водія ОСОБА_8 стосовно механізму розвитку даної події, з технічної точку зору неспроможні й не можуть бути прийняти експертом при подальшому проведенні дослідження, оскільки проведення дослідження по неспроможним вихідним даним призведе експерта до заздалегідь неспроможних висновків (Т. 2 а.с.101-108);

- посвідченням водія серії НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 4442 від 08.06.2018 року, на ім`я ОСОБА_8 (Т. 2 а.с.110);

Аналізуючи вищезазначені докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до переконання, що вказані докази є належними, допустимими, достовірними, перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, тобто події кримінального правопорушення мали місце, і провина обвинуваченого повністю доведена. Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані вірно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, вина доведена у судовому засіданні повністю.

При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає те, що він провину у скоєному ним кримінальному правопорушенні усвідомив повністю, щиросердно покаявся в його здійсненні, розповів всі обставини скоєного, у повному обсязі визнав цивільні позови.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлені.

Дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_8 свідчать про те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, офіційного працевлаштування не має, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, малолітніх дітей на утриманні не має.

При сукупності обставин скоєного кримінального правопорушення та особистості обвинуваченого, суд приходить до переконання про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливо без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю.

Вирішуючи питання про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує наслідки вчиненого злочину у вигляді завдання тілесних пошкоджень двом потерпілим, а також те, що в судовому засіданні не доведено, що робота обвинуваченого пов`язана з керуванням транспортними засобами, а тому, вважає необхідним позбавити ОСОБА_8 права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вирішення питання стосовно цивільних позові цивільних позивачів.
Відповідно до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як зазначено в ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, спричинена неправомірними діями майну, відшкодовується у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 Цивільного кодексу України, передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

11.11.2019 року до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він є власником автомобіля "Chevrolet Aveo" д/н НОМЕР_2 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 вказаний автомобіль було пошкоджено. Проведеною оцінкою визначена вартість матеріальної шкоди, що завдана його автомобілю, в сумі 83720,35 грн. ( т.1 а.с.62-66 ) Крім того, внаслідок пошкодження автомобілю позивач зазнав сильних душевних хвилювань, був позбавлений можливості користуватися своїм майном, вимушений вживати додаткових зусиль для організації свого життя, що спричинило йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20000 грн. Просив стягнути з ОСОБА_8 вказані суми.

Враховуючи вищевказані норми цивільного законодавства, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а також факт визнання ОСОБА_8 цивільного позову ОСОБА_6 у повному обсязі, та те, що таке визнання позову не суперечить вимогам закону та нормам моралі, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 та стягнути з ОСОБА_8 на користь останнього матеріальну шкоду в розмірі 83720,35 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 суд вважає необхідним зазначити наступне.

13.11.2019 року на адресу суду надійшов цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8 , ПрАТ «СК «Євроніс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в якому позивач на обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 вона отримала значні тілесні ушкодження, лікування яких відбувалося тривалий час. На момент звернення до суду лікування продовжується, потребує великих грошових витрат; вона перенесла операцію на хребті, стала інвалідом 2-ї групи. Розмір завданої ОСОБА_8 майнової шкоди вона оцінила в сумі 104135, 67 грн., з яких витрати на медичні потреби складують 103,688,82 грн., а 446,85 грн. - витрати, що пов`язані з досудовим розслідування. Розмір майнової шкоди підтверджено копіями квитанцій, виписками з медичних карток та іншими медичними документами. Крім того, діями ОСОБА_8 їй було завдана моральна шкода в сумі 200000 грн., яка виразилися у відчуванні фізичного болю, погіршенням стану здоров`я, душевних стражданнях. Посилаючись на вимоги Конституції України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила суд стягнути на її користь з ПрАТ «СК «Євроніс Україна» матеріальну шкоду в розмірі 104135, 67 грн. та з ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 200 000 грн.

02.10.2020 року від ОСОБА_4 до суду надійшла позовна заява від 30.09.2020 року про приєднання до основної позовної заяви, в якій ОСОБА_4 просить стягнути з ПрАТ « СК «Євроніс Україна» матеріальну шкоду в сумі 107689,25 грн.; суму страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності, в розмірі 44676 грн.; та страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 5384,46 грн.; з ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 200 000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частинами 2,5 статті 48 ЦПК України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Частина 5 ст. 48 ЦПК України зазначає, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Суд звертає увагу, що позовна заява ОСОБА_4 від 30.09.2020 року про приєднання до основної позовної заяви надійшла до суду 02.10.2020 року на стадії процесу, коли судом вже було допитано обвинуваченого, досліджено письмові докази та вирішувалося питання про закриття судового слідства, тобто звернення відбулося з порушенням строків, передбачених п. 2 ч..2; ч. 5 ст. 48 ЦПК України. Крім того, у недотримання вимог ч.5 ст. 48 ЦПК України, ОСОБА_4 не надано суду доказів направлення копії заяви від 12.11.2020 року та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

На підставі викладеного, суд не приймає до розгляду та повертає позовну заяву ОСОБА_4 від 30.09.2020 року та заяву з додатками від 12.11.2020 року.

Вказаний висновок суду не порушує прав та інтересів ОСОБА_4 , оскільки остання не позбавлена можливості звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства. Навпаки, прийняття заяви від 30.09.2020 року до розгляду на цій стадії кримінального процесу, призвело би до порушення процесуальних прав цивільних відповідачів.

Таким чином, суд розглядає цивільний позов ОСОБА_4 у первинній редакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 керував транспортним засобом "Chevrolet Aveo" н.з. НОМЕР_2 на відповідній правовій підставі.

З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6487097 від 28.08.2018 року, вбачається, що транспортний засіб "Chevrolet Aveo" н.з. НОМЕР_2 застраховано в ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, дорівнює 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну 100000 грн. (Т. 2 а.с.18);

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є у тому числі шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Заперечення представника ПрАТ «СК «Євроніс Україна» про відсутність з боку страховика порушення прав та інтересів потерпілої, не приймаються судом до уваги, як такі, що суперечать правовому висновку, що відображений у постанові ВП ВС від 11.12.2019 року № 465/4287/15, оскільки звернення позивача до суду з позовом відбулося у трирічний строк з моменту скоєння ДТП, який встановлений п.п.37.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортний засобів», тобто ОСОБА_4 здійснила своє волевиявлення, обравши на власний розсуд один з можливих способів захисту свого порушеного права.

Суд, дослідивши медичну документацію, квитанції та чеки, що надані ОСОБА_4 на підтвердження розмір матеріальної шкоди (т.1 а.с.93-129 ), визнає їх допустимими та належним доказами, а розмірі матеріальної шкоди в сумі 103,688,82 грн., доведеною.

При цьому, на спростування розміру матеріальної шкоди цивільним відповідачем - страховою компанією не надано жодних зауважень.

Проте, суд вважає недоведеним позовні вимоги щодо стягнення зі страхової компанії витрат, пов`язаних з досудовим розслідуванням справи в сумі 446,85 грн., що, згідно копії чеку, були витрачені на придбання бензину (т.1 а.с. 107), оскільки, з наданих письмових доказів не вбачається факту та обставин використання придбаного палива. Крім того, обов`язок страхової компанії відшкодовувати такі витрати, законом не передбачено.

Верховний Суд України в п.3 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 визначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір та наявність моральної шкоди Позивач обґрунтовує душевними стражданнями та переживаннями пережитими ним у зв`язку із самим фактом ДТП та подальшому тривалому лікуванні.

Наявність тілесних ушкоджень, що були заподіяні Позивачу, завдавали їй моральних та душевних страждань, зокрема, порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, негативний вплив на загальне самопочуття та стан здоров`я, що призвело до отримання інвалідності. Травми, які були заподіяні, не дають Позивачу можливості виконувати на належному рівні її повсякденні дії, як то виконувати звичайну домашню роботу, ходити в магазин за продуктами та інші щоденні дії. Зазначена обставина впливає на моральний стан Позивача, викликає великі душевні страждання. У момент ДТП Позивач також перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, відчула страх за своє життя. В подальшому Позивач вимушена проходити стаціонарне та амбулаторне лікування з відвідуванням лікувального закладу з метою лікування наслідків травм та ускладнень. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів та продовжується лікування.

В пункті 9 Постанови № 4 Верховний Суд України звертає увагу на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

За правилами ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні зокрема є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) передбачено, що страховик відшкодовує потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Максимальний розмір такого відшкодування, з урахуванням суми доведеної матеріальної шкоди, згідно Закону становить 5184,44 грн., а тому, позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5184,44 грн., задоволенню не підлягають

Враховуючи вищевказані норми цивільного законодавства, приймаючи до уваги встановлені судом обставини та позицію цивільного відповідача та обвинуваченого, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 та стягнути з ПрАТ «СК «Євроніс Україна» на користь останньої матеріальну шкоду, що завдана життю та здоров`ю, в сумі 103688,82 грн.; а з ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 194815,56 грн.

Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Захід забезпечення кримінального провадження у відношенні обвинуваченого не обирався.

З ОСОБА_8 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення експертизи № 2/19-96 в сумі 858 грн., № 2/19-97 в сумі 858 грн., № 2/19-273 в сумі 942,06 грн.; №2/19-288 в сумі 942 грн..

Арешт, накладений ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.10.2018 року на автомобіль "Chevrolet Aveo" д/н НОМЕР_2 , слід зняти.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61,62, 127-129, 368-376 КПК України, ст. 48 ЦПК України, ст. 23, 1167, 1187, 1188 ЦК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження у відношенні обвинуваченого не обирався

Арешт, накладений ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.10.2018 року на автомобіль "Chevrolet Aveo" д/н НОМЕР_2 , -зняти.

Речові докази по справі: автомобіль "Chevrolet Aveo" д/н НОМЕР_2 ,- повернути власнику ОСОБА_6 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертних досліджень № 2/19-96 в сумі 858 грн., № 2/19-97 в сумі 858 грн., № 2/19-273 в сумі 942,06 грн.; №2/19-288 в сумі 942 грн..

Цивільний позов ОСОБА_4 до ПрАТ « СК «Євроніс Україна» та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ « СК «Євроніс Україна» на користь потерпілої ОСОБА_4 103 688,82 грн. (сто три тисячі шістсот вісімдесят вісім) грн. 82 копійки матеріальної шкоди.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 194815 (сто дев`яносто чотири тисячі вісімсот п`ятнадцять) грн. 56 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_4 від 30.09.2020 року повернути заявникові, роз`яснивши право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,- задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 83720 (вісімдесят три тисячі сімсот двадцять) гривень 35 коп. та моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1