Справа № 368/630/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" липня 2021 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в кримінальному провадженні № 000709 від 07.07.2021 р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
09 липня 2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в кримінальному провадженні № 000709 від 07.07.2021 р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України.
Розглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_2 підлягає повернення, з наступних підстав.
До слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в кримінальному провадженні № 000709 від 07.07.2021 р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності;
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове слідство - форма досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування злочинів.
Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 1 ст. 4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального провадження.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.
Згідно з ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий судця, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Згідно з ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Визначальною нормою в даному випадку є саме положення ч. 6 ст. 9 КПК України, яка надає слідчому судді, суду, здійснювати правозастосовчу діяльність у вирішенні питань, які не врегульовані або неоднозначно врегульовані діючим КПК України, проте, звісно ж, - з дотриманням вимог Конституції, діючого кримінального процесуального законодавства України, з урахуванням норм Європейського права.
Згідно з ч. 3 ст. 1 КПК України зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до Наказу № 955 від 08.12.2020 Голови Національної поліції України «Про затвердження змін до Структури територіальних органів поліції» з 08.12.2020 р. було визначено районні територіальні (відокремлені) підрозділи Головного управління Національної поліції в Київській області: Білоцерківське районне управління поліції, Бориспільське районне управління поліції, Броварське районне управління поліції, Бучанське районне управління поліції, Вишгородське районне управління поліції, Обухівське районне управління поліції, Фастівське районне управління поліції, в складі якого знаходиться слідче відділення.
Кагарлицьке ВП Обухівське ВП ГУ НП в Київській області було реорганізовано (скорочено всі посади), визначено штат Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області (вул. Київська, 22 м. Обухів), у складі якого визначено відділ поліції №1 (вул. Ярослава Мудрого, 13 м. Кагарлик), у складі якого відсутні посади слідчих.
Так, главою 18 КПК України регламентовано процедуру розгляду слідчим суддею, судом клопотання про обрання запобіжного заходу.
У ч. 2 ст. 132 КПК, якою закріплено загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначено підсудність (розмежовано повноваження місцевих судів) щодо розгляду клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження: «Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається:
1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини;
2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду».
Проте нормами КПК, якими регламентовано питання про обрання запобіжного заходу та загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, прямо не закріплено алгоритму дій слідчого судді у випадку, якщо подане клопотання про обрання запобіжного заходу не підлягає розгляду в цьому суді.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Разом з тим це питання може бути вирішено через застосування ч. 6 ст. 9 КПК та положень засади диспозитивності, зокрема, ч. 3 ст. 26 КПК, згідно з якою слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що не тільки винесені на їх розгляд сторонами, але й віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Натомість, постановляючи ухвалу про повернення клопотання про арешт майна у випадку, якщо таке клопотання не підлягає розгляду в цьому суді згідно з правилами частини 2 ст. 132 КПК, слідчий суддя діє в межах механізму, передбаченого ч. 6 ст. 9 КПК, та не виходить за межі своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами КПК. Більш того, своїм рішенням про повернення такого клопотання слідчий суддя не допускає можливості прийняття рішення поза межами своїх повноважень, передбачених кримінальними процесуальними нормами.
Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Статтею 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Ст.ст. 307, 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Можливість оскарження ухвали слідчого судді, якою повернуто клопотання про обрання запобіжного заходу зазначеними правовими нормами не передбачена.
Постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31.05.2021 р. у справі № 646/3986/19 вирішувалось питання оскарження ухвал слідчого судді про повернення клопотання у зв`язку з недотриманням правил підсудності та було вирішено, що постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання слідчого про арешт майна у зв`язку з недотриманням при поданні такого клопотання вимог ч. 2 ст. 132 КПК(якщо воно не підлягає розгляду в цьому суді) не призводить ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень, ані до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, така ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України (в редакції 2012 року), слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в кримінальному провадженні № 000709 від 07.07.2021 р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 3 КК України - повернути особі, яка її подала.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає

Слідчий суддя : ОСОБА_1