Справа № 504/2296/21
Номер провадження 1-кс/504/706/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.07.2021 рокусмт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , який є також представником володідьця майна ОСОБА_6 ,

представника володільця майна ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000516 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2021 року , відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого, в якому просить розглянути клопотання та винести ухвалу про арешт майна, а саме: карабіну «Вулкан ТК» 6103, № НОМЕР_1 ; ножа в чохлі «Колумбія» №К313А; 6 патронів калібру 5,45х39; мобільного телефону марки «Айфон 6»; металевого кастету; 2 магазинів до автомату; спецзасобу ПР-73; металевого предмету, ззовні схожого на пістолет; телескопічного предмету; автомобіля марки «Renault Megane» НОМЕР_2 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 являється ОСОБА_10 ; автомобіля марки «Toyota Camry» НОМЕР_4 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 являється ОСОБА_11 ; автомобіля марки «Lexus ES350» НОМЕР_6 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 являється ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» ; 12 гільз з різними маркуваннями на них, із забороною власнику, чи іншим особам розпоряджатись будь-яким чином цим майном та використовувати його для запобігання їх зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В обгрунтування зазначеного клопотання слідчий посилається на те, що вищевказані предмети та автомобілі визнані та приєднані до матеріалів кримінального провадження у якості речових доказів, та згідно з ст. 170 ч. 2 п.1 з метою збереження речових доказів виникла необхідність в арешті вказаного майна.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні.

Представник захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_5 , який є також представником володідьця майна ОСОБА_6 , та представника володільця майна ОСОБА_7 ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на автомобілі, вказуючи на те, що дані автомобілі не є предметом злочину, та жодних відношень до кримінального правопорушення не мають. Проти задоволення клопотання в іншій частині не заперечували.

Слідчий СВ ВП № 1 Одеського РУП № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності прокурора та слідчого.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУ НП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000516, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.07.2021 до ч/ч ВП №1 ОРУП №2 ГУ НП в Одеській області надійшов рапорт начальника СВ ОСОБА_12 про те, що 14.07.2021 о 17:40 годині при перегляді телеграм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », було виявлено відеозапис із назвою «Чеченцы навели суету возле Фонтанки» викладене о 17:07 годині 14.07.2021. В ході огляду вказаного відеозапису, який триває 50 секунд виявлено групу осіб, яка вчинила хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом із застосування вогнепальної зброї. Дана подія має місце на території с. Фонтанка Одеської області Одеського району.

У ході досудового розслідування першочергово та невідкладно було проведено три обшуки автомобілів та один огляд місця події за адресою: Одеська область Лиманський район с. Фонтанка на території парковки по проспекту Набережному та біля ресторану «Море», у ході яких було виявлено та вилучено:

-карабін «Вулкан ТК» 6103, № НОМЕР_1 ;

-ніж в чохлі «Колумбія» №К313А;

-6 патронів калібру 5,45х39;

-мобільний телефон марки «Айфон 6»;

-металевий кастет;

-2 магазини до автомату;

-спецзасіб ПР-73;

-металевий предмет, ззовні схожий на пістолет;

-телескопічний предмет;

-автомобіль марки «Renault Megane» НОМЕР_2 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_10 ;

-автомобіль марки «Toyota Camry» НОМЕР_4 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 є ОСОБА_11 ;

-автомобіль марки «Lexus ES350» НОМЕР_6 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 є ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» ;

-12 гільз з різними маркуваннями на них.

Постановою слідчого від 15 липня 2021 року вищевказані речі визнані та приєднані в якості речових доказів до матеріалів кримінального провадження.

15 липня 2021 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалю слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 липня 2021 року застосовано до ОСОБА_10 запобіжний захів у вигляді тримання під вартою строком 60 дів, встановивши розмір застави у сумі 181 600 грн.

Отже, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені слідчим речі, а саме: карабін «Вулкан ТК» 6103, № НОМЕР_1 ; ніж в чохлі «Колумбія» №К313А; 6 патронів калібру 5,45х39; мобільний телефон марки «Айфон 6»; металевий кастет; 2 магазини до автомату; спецзасіб ПР-73; металевий предмет, ззовні схожий на пістолет; телескопічний предмет; 12 гільз з різними маркуваннями на них, відповідають категорії речових доказів. Відтак, оскільки вищевказані вилучені речі можуть використовуватися як докази, зокрема, на підтвердження причетності громадянина ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення за обставинами даного кримінального провадження (причетність якого на теперішній час перевіряється), слідчий суддя вважає, що завданням арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність запобігання його приховування, псування та знищення з боку громадянина ОСОБА_10 та третіх осіб.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального проступку тощо, зважаючи на те, що зазначене вище майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України та може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на: карабін «Вулкан ТК» 6103, № НОМЕР_1 ; ніж в чохлі «Колумбія» №К313А; 6 патронів калібру 5,45х39; мобільний телефон марки «Айфон 6»; металевий кастет; 2 магазини до автомату; спецзасіб ПР-73; металевий предмет, ззовні схожий на пістолет; телескопічний предмет; 12 гільз з різними маркуваннями - підлягає задоволенню.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, орган досудового розслідування, обґрунтовуючи своє клопотання, в частині накладення арешту на автомобілі, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послається у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не може оцінити ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

В наданих матеріалах, як вважає слідчий суддя, не міститься жодного доказу того, що вказане у клопотанні майно, а саме автомобіль марки «Renault Megane» д/н НОМЕР_2 ; автомобіль марки «Toyota Camry» д/н НОМЕР_4 ; автомобіль марки «Lexus ES350» д/н НОМЕР_6 відповідає, критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні є формальною.

В постанові слідчого СВ Відділу поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 15.07.2021 року про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні не міститься достатнього обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає зазначене вище майно.

Таким чином, зазначене вище майно, жодним чином не може відповідати ознакам речового доказу в рамках кримінального провадження № 0000516 від 14.07.2021 року.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна,накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із врахуванням наведених обставин, слідчий в клопотанні, в порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, не навів належну правову підставу; можливість використання автомобілів як доказу у кримінальному провадженні; не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власників.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Рішеннями Європейського суду з прав людини від 09.06.2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації» та від 24.03.2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації» наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Отже, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено наявність достатніх підстав для арешту вищевказаних автомобілів, тому дійшов висновку про відмову у задоволенні поданого клопотання в цій частині.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000516 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2021 року , відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України задовольнити частково.

В рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000516 від 14.07.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України накласти арешт на майно, вилучене 14.07.2021 року під час огляду місця події, за адресою: Одеська область Лиманський район с. Фонтанка на території парковки по проспекту Набережному та біля ресторану «Море», а саме на:

-карабін «Вулкан ТК» 6103, № НОМЕР_1 ;

-ніж в чохлі «Колумбія» № НОМЕР_8 ;

-6 патронів калібру 5,45х39;

-мобільний телефон марки «Айфон 6»;

-металевий кастет;

-2 магазини до автомату;

-спецзасіб ПР-73;

-металевий предмет, ззовні схожий на пістолет;

-телескопічний предмет;

-12 гільз з різними маркуваннями на них,

із забороною власнику, чи іншим особам розпоряджатись будь-яким чином цим майном та використовувати його для запобігання їх зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У задоволенні клопотання в частині накладення арешту на: автомобіль марки «Renault Megane» НОМЕР_2 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_10 ; автомобіль марки «Toyota Camry» НОМЕР_4 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 є ОСОБА_11 ; автомобіль марки «Lexus ES350» НОМЕР_6 , власником якого за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 є ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» - відмовити.

Ухвала слідчого судді про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали в частині накладення арешту покласти на слідчого СВ Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1