ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/404/21 Справа № 706/321/21 Категорія: ч.2 ст.115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9

захисників

обвинуваченого

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в режимі відео конференції з Христинівським районним судом Черкаської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, на строк 30 днів, тобто до 01.06.2021 року, -

в с т а н о в и л а :
23.04.2021 року до Маньківського районного суду Черкаської області з Черкаського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

28 квітня 2021 року під час проведення підготовчого судового засідання Маньківський районний суд Черкаської області постановив ухвалу якою продовжив строк запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, на строк 30 днів, а саме з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 01.06.2021 включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу в якій просять:

- Скасувати ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_9 ;

- Постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_12 про продовження ОСОБА_9 строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою;

- Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід із взяття під варту на менш суворий запобіжний захід - домашній арешт.

Вважають, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою, при її постановлені суд порушив загальні засади здійснення кримінального провадження та вимоги кримінального процесуального закону, які регулюють порядок застосування такого запобіжного заходу як взяття під варту та продовження строку тримання особи під вартою.

Вказують, що оскаржувана ухвала про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку запобіжного заходу - тримання під вартою взагалі не містить будь - яких аргументів та мотивів для її прийняття, а зведена до формального викладення обставин, які мають декларативний характер, позаяк упродовж шести місяців досудового розслідування не здобуто жодного доказу, який би давав підстави для висновку про те, що ОСОБА_9 намагався знищити, сховати або спотворити будь - які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, намагався незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні або перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.

Наголошують, що не встановлені судом також і відомості про те, що обвинувачений робив спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Додають, що навпаки, упродовж досудового розслідування ОСОБА_9 активно давав показання з приводу оголошеної підозри, брав участь у слідчому експерименті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників, які підтримали свої апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав, що ризики, які слугували підставою для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 не відпали, а можливість застосування альтернативних запобіжних заходів обвинуваченому не в змозі гарантувати його належну поведінку, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, тому наявна необхідність у збереженні такого запобіжного заходу із визначенням строку. Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи клопотання прокурора, колегія суддів зважає також на те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а також довічне позбавлення волі. Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснювати вплив на потерпілих та свідків; тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що є достатньо підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_9 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Також на думку колегії суддів, оскільки існують обґрунтовані доводи у вчиненні цією особою кримінального правопорушення, а також ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апелянтів про процесуальні порушення під час розгляду клопотання прокурора, є необґрунтованими, оскільки при розгляді даного клопотання суд керувався положеннями ст.. 331 КПК України, щодо продовження запобіжного заходу під час судового розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 28.04.2021 року, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 30 днів залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -