ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/43/18 (1-кс/638/376/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/355/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Харківського районного управління № 3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0003442 від 10.07.2017 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ Харківського районного управління № 3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0003442 від 10.07.2017 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України.
Згідно ухвали продовжено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування, строком до 04 березня 2021 року, без визначення застави.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 посилається на необґрунтованість та незаконність судового рішення. Зазначає, що доказів на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КК України стороною обвинувачення не надано та відповідними доказами не підтверджено. Зазначає, що 22.01.2021 року прокурором було повідомлено сторону захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів, в порядку ст.290 КПК України, в якому було чітко зазначено, що стороною обвинувачення зібрано достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення ОСОБА_8 . В свою чергу продовження строків тримання під вартою слідчим суддею після завершення досудового розслідування чинним КПК не передбачено. Зазначає, що підозрюваний жодним чином не може перешкодити проведенню досудового розслідування, оскільки досудове розслідування було завершено 22.01.2021 року. Крім того, завершення досудового розслідування свідчить про зменшення заявлених раніше ризиків, про які зазначав слідчий при обранні запобіжного заходу та при попередньому продовженні строків тримання під вартою, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані, а тому, підозрюваний позбавлений можливості приховувати чи знищити докази, впливати на експертів, тощо.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, який заперечував щодо її задоволення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
З матеріалів провадження вбачається, що Шевченківським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003442 від 10.07.2017 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 342, ч.1 ст. 345 КК України.
12.11.2020 року ОСОБА_8 затримано на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.05.2020 року про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
12.11.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в особливо великих розмірах; ч. 2 ст. 263 КК України - незаконне поводження зі зброєю, тобто незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу; ч. 2 ст. 342 КК України, а саме опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків; ч. 1 ст. 345 КК України, а саме опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
13.11.2020 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківській слідчий ізолятор» строком не більше 60 (шістдесяти) днів, у межах строку досудового розслідування, а саме до 13.01.2021 року.
Постановою в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0003442 від 10.07.2017 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст.342, ч. 1 ст. 345 КК України до 04.02.2021року.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.01.2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківській слідчий ізолятор» строком не більше 60 (шістдесяти) днів, у межах строку досудового розслідування, а саме до 04.02.2021 року.
28.01.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0003442 від 10.07.2017 року.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що у кримінальному провадженні виконано великий обсяг слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання та перевірку доказів, разом з тим закінчити досудове розслідування кримінального провадження у строк до 04.02.2021року не має можливості, оскільки для закінчення досудового розслідування, з метою неупередженого виконання вимог чинного КПК України необхідно прийняти рішення у порядку ст. 283 КПК України. Крім цього необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, а саме, ознайомити підозрюваних та їх захисників з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Вищевказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії не могли бути виконанні та завершені раніше з об`єктивних причин. Зокрема, 22.01.2021 року захисники підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 та ОСОБА_11 прибули та ознайомились з матеріалами 1-го та 2-го томів, виготовивши при цьому фотокопії, про що було зроблено відповідний запис в протоколі надання доступу до матеріалів в порядку ст. 290 КПК України, після чого зазначили, що останнім необхідний час для вивчення матеріалів та надання доказів. Після чого 25.01.2021 року захисники підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 та ОСОБА_11 прибули та ознайомились ще із двома томами, а саме із 3-м та 4-м, виготовивши фотокопії, про що також було зроблено відповідний запис в протоколі надання доступу до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України. Після чого, на пропозицію ознайомитись із останніми двома томами та речовими доказами по кримінальному провадженню останні повідомили, що прибудуть для ознайомлення 26.01.2021року.
26.01.2021 року слідчим на території Державної установи виконання покарань, було надано можливість підозрюваному ОСОБА_8 ознайомитись із матеріалами, однак останній заявив, що знайомитись не бажає, про що було складено відповідний рапорт. Крім того, у вказаний день, жоден із захисників для ознайомлення із матеріалами не прибув, хоча останні неодноразово викликалися телефоном, про що складено відповідний рапорт.
Згідно доводів клопотання, слідчий вказував на обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст.342, ч. 1 ст. 345 КК України, яка підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме відомостями, що містяться у: протоколі допиту потерпілого ОСОБА_12 , протоколі допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . ОСОБА_16 , протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 26.10.2017 року, протоколі обшуку від 05.02.2018 року, висновками судової криміналістичної експертизи холодної зброї № 96-98х від 13.02.2018, судової телекомунікаційної експертизи № 2639 від 12.03.2018 року, відомостями з протоколів допиту потерпілого ОСОБА_17 , а також свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .
Також слідчий посилався на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також особу підозрюваного, який є уродженцем м. Харкова, громадянином України, українцем, працездатним, офіційно не працевлаштованим, зареєстрованим та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимим, а саме: вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 липня 1988 року за ч.3 ст.140, ст.208 КК України (в редакції від 1960 р. зі змінами) до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.25-1 КК України (в редакції від 1960 р. зі змінами); вироком Судакського районного суду АР Крим від 07 грудня 1988 року за ч.3 ст.81, ч.2 ст.149, ст.42, ст.43 КК України (в редакції від 1960 р. зі змінами) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 1992 року за ч.1 ст.183-3, ст.43 КК України (в редакції від 1960 р. зі змінами) до 3 років позбавлення волі; вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2000 року за ч.2 ст.140 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2001 року за ч.2 ст.189 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2006 року за ч.2 ст.289, ч.3 ст.15 ч.2 ст.289 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.01.2007 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова змінено та призначено покарання за ч.3 ст.15 ч.2 ст.289 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, слідчий просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у межах досудового розслідування кримінального провадження, оскільки до теперішнього часу ризики, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати на цей час.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2021 року вказане клопотання слідчого задоволено.
Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування фактичними доказами.

Також враховуючи, що досудове розслідування по цьому кримінальному провадженню не закінчено, строк продовжено до 04 березня 2021року, з урахуванням тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , а також того, що заявлені під час досудового розслідування ризики, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід, слідчий суддя вважав необхідним продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 04 березня 2021 року.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення - злочини, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисних, корисливих злочинів, один з яких є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, з конфіскацією майна,на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним, а також те, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, що може спровокувати його переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім того, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, так як постійного місця роботи не має, що свідчить про відсутність постійного джерела доходу, та перебуваючи на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність, що унеможливлює запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які згідно підозри інкримінуються підозрюваному ОСОБА_8 , а саме того, що він підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких є злочином проти власності, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а також окремих громадян, зокрема права власності населення.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 не одружений, офіційно не працевлаштований, а отже соціальних зв`язків та постійного джерела доходів не має.

Крім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, що свідчить про системність протиправної, антисоціальної поведінки підозрюваного, ігнорування ним правопорядку, що об`єктивно свідчить про наявність ризиків вчинення підозрюваним інших злочинів, а також чинення перешкод кримінальному провадженню та можливості переховування від слідства та суду.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, тобто тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження відомостям.

Доводи захисника про відсутність у слідчого судді підстав для продовження строку запобіжного заходу у зв`язку з тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено 22.01.2021 року, є необґрунтованими, оскільки 22.01.2021 року сторонам кримінального провадження було відкрито матеріали досудового розслідування для ознайомлення, тобто органом досудового розслідування виконувались вимоги ст.290 КПК України і ці вимоги на момент розгляду клопотання не виконані, а у відповідності до ч.3 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, в порядку ст.290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування. Разом з цим, згідно ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.02.2021 року строк досудового розслідування продовжено до 04.03.2021 року.
За таких обставин, продовжений слідчим суддею строк тримання ОСОБА_8 під вартою до 04 березня 2021 року, не виходить за межі строку досудового розслідування.
Крім того, оскільки досудове розслідування ще не закінчено (тобто обвинувальний акт не направлений до суду) в силу вимог ст.ст. 177, 184, 194, 196-199 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження і необхідність забезпечення кримінального провадження на цей час не вичерпано.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді, а також не містять доводів, що не оцінювались слідчим суддею.

Отже, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, а саме того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення, що свідчить про належне дотримання вимог ст.370 КПК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування, на цей час, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 п.1 ч.3, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -