Єдиний унікальний номер 219/3644/20
Номер провадження 11-кп/804/559/21

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Акуленка В.В.,

суддів Стародуба О.Г., Ковалюмнус Е.Л.,

при секретарі Рябцевій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Полуцького А.М. на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2021 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 128, ч. 3 ст. 406 КК України.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків втечі та впливу на свідків. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети, визначеної у ст. 177 КПК України.

На вказане рішення захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та обрати обвинуваченому домашній арешт або особисте зобов`язання. Вважає, що ризики є формальними. Обвинувачений не вчиняв спроб втечі чи впливу на свідків. Прокурором недоведена неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні двох тяжких та одного нетяжкого злочину. Будучі покликаним захищати територіальну цілісність держави та народ України, замість виконання своїх службових обов`язків, заподіяв іншому військовослужбовцю тяжкі тілесні ушкодження, а потім витяг його роздягненого на вулицю, від чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді відмороження нижньої частини тіла.

При цьому, під час досудового розслідування обвинувачений вживав заходів щодо впливу на свідків, що підтверджується заявою свідка ОСОБА_2 про застосування до нього психологічного тиску з боку підозрюваного з метою зміни ним своїх пояснень.

Враховуючи викладене та той факт, що ОСОБА_1 , свідки та потерпілий проходять службу в одній військовій частині, то ризик впливу на них є очевидним.

Крім того, бажання ОСОБА_1 уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість його втечі.

Таким чином, констатовані слідчим суддею ризики є обґрунтованими та доведеними.

При цьому, посилання апелянта на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного є безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а дієвістю обраного запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування ОСОБА_1 у разі звільнення з під варти.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_1 під вартою є не лише очікування суду, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою поставить під загрозу, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді