ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/3068/20
Провадження № 1-кп/210/271/21

"30" березня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 06 лютого 2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000212 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , якийнародився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, з загальною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, громадянина України, невійськовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, зокрема останні рази:
1) 06.04.2017 року Саксаганським районним судом м Кривого рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.02.2017 та остаточно призначено 3 роки 2 місяці позбавлення волі;
2) 22.05.2017 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 263 ч.1, 309 ч.2, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 06.04.2017 та остаточно призначено 3 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 24.06.2019 з П`ятихатської виправної колонії № 122 у зв`язку з відбуттям строку покарання;
3) 05.03.2020 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі;
4) 11.03.2020 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки;
5) 25 травня 2020 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 263 ч.1, 309 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком, з вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 березня 2020 року та вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року, остаточно визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 3 грудня 2020 року вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року змінено, на підставі ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 263 ч.1, 309 ч.1, 70 ч.1, 72 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, призначити 4 роки 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 березня 2020 року та вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року, остаточно визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі,
6) 19.06.2020року Криворіжським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання за вироком у виді 2 (двох) років позбавлення волі та покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2020 у виді трьох років позбавлення волі, поглинуто покаранням, призначеним вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2020 у виді 4 років позбавлення волі та остаточно визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Строк покарання обчислюється з 25.01.2020, з моменту фактичного затримання згідно з протоколом від 25.01.2020 року
6) 23.12.2020 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25.02.2021 року за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення, призначеним вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року та відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, якою зазначено, що ОСОБА_8 належить вважати засудженим до 4 років 6 місяців позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у вигляді чотирьох (4) років шести (6) місяців позбавлення волі. Строк покарання обчислювати з 25 січня 2020 року
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 будучи раніше неодноразово судимий, зокрема 06 квітня 2017 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.185 ч.2 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі, та 22 травня 2017 Криворізьким районним судом за ст.263 ч.1, 309 ч.2, 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнившись 24.06.2019 по відбуттю терміну покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин.

Так, 29.12.2019 року приблизно о 19.30 годині, ОСОБА_8 проходячи поблизу будинку культури «Народний дім», розташований по вул. Криворіжсталі, 52 в Металургійному районі м. Кривого Рогу, звернув увагу на раніше йому незнайомого ОСОБА_10 , який проходив поруч, та тримав у руці сумку. В цей час у нього виник намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, а саме належного ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна повторно та звернення його на свою користь, маючи корисливі мотиви, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_8 зупинив ОСОБА_10 та сказав тому, що той щойно вчинив крадіжку мобільного телефону в розташованого поблизу магазині, і коли останній став викладавати вміст своїх кишень та сумки на лавку, то ОСОБА_8 узяв з вказаної лавки належні ОСОБА_10 два мобільних телефона та чоловічий портмоне з грошима і документами. При цьому ОСОБА_10 виказав ОСОБА_8 свою вимогу, щоб той повернув йому його майно, на що останній відмовився, та між ними виникла штовханина, під час якої ОСОБА_8 руками штовхнув ОСОБА_11 , від чого останній не утримався на ногах та впав. Тим самим ОСОБА_8 застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, утримуючи в руках викрадене у ОСОБА_10 майно, а саме: мобільний телефон «Ergo А556» Dual SIM (gold) imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 1125,50 гривень, мобільний телефон «Ergo» модель f185 speak black imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 вартістю 243,44 гривні, портмоне, яке для потерпілого матеріальної цінності не складає, з грошима в сумі 200 гривень, та з розташованими у портмоне: ID паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_10 з довідкою про реєстрацію, пропуском на ПАТ «АМКР» на ім`я ОСОБА_10 та картками банку «Приватбанк» і «Райффайзен», умислу на заволодіння якими не мав та в подальшому не використовуючи їх викинув, з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення втік, тим самим спричинив ОСОБА_10 майновий збиток, згідно висновку товарознавчої експертизи №1524 від 13.03.2020 року станом цін на 29.12.2019 року, на загальну суму 1568,94 гривень.

Таким чином ОСОБА_8 вчинив всі дії для доведення злочину до кінця, у зв`язки з чим реалізував злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, обернув викрадене майно на свою користь, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд з викраденим з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, у зв`язку з чим своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1568,94 гривень.

За вчинення вказаних дій ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явлених обвинуваченнях визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та пояснив суду, що у грудні 2019 року вчинив грабіж біля ДК та розпорядився майном за обставин викладених в обвинувальному акті.
Обвинувачений не оспорює фактичні обставини обвинувачення та пояснив, що дійсно вчинив вказані вище злочин за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальних актах, показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.
Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочинів визнає повністю.
Обвинувачений та його захисник дане клопотання підтримали.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явлених обвинуваченнях визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту потерпілих, свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.
Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід визнати винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, та кваліфікувати його дії за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Згідно з частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень..
Згідно з частиною 5 статті 12 КК України вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 186 КК України є тяжким злочином.
При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин; офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, в переважній більшості за злочини проти власності, за які відбував покарання в умовах ізоляції від суспільства.
Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого встановлено, що останній не одружений, дітей на утриманні не має, освіта середня, не працює, раніше неодноразово судимий, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря нарколога не перебував і не перебуває, перебував на обліку у лікаря-психіатра з 2003 року по 2006 року з приводу розумової відсталості в ступені легкої дебільності, за місцем проживання характеризується посередньо, вину у скоєному злочині визнав повністю у вчиненому розкаюється.
Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №233 від 13.05.2020 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу вчинення інкримінованого йому правопорушення будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим психічним розладом не страждав, виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Має захворювання (F 70.1 згідно МКБ-10) та а своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У період часу вчинення інкримінованого йому правопорушення у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час яким-небудь Хронічним психічним захворюванням, іншим психічним розладом не страждає, виявляє емоційно нестійкий розлад особистості, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, безперечне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди. Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину, оскільки ОСОБА_8 має не зняту та непогашену судимість за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а також за статтею 263 КК України.
Ураховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, тяжкість їх наслідків, їхню суспільну небезпеку, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Суд також приймає до уваги досудову доповідь, згідно з якою виправлення ОСОБА_8 без позбавлення волі або обмеження волі неможливе, та стновить високу загрозу для суспільства.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_8 основного покарання у вигляді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією частини 2 статті 186 КК УКраїни - за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засуджених та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без ізоляції.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, позицію сторони обвинувачення та захисту, а також те, що обвинувачений вчинив корисливий злочин проти власності, при цьому будучи раніше судимий за злочини проти власності до реальної міри покарання, що вказує на те , що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 неможливо без ізоляції від суспільства. У зв`язку з чим необхідно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій обвинувачення, з урахуванням статті 65 КК України та особи обвинуваченого, наявності кількох пом"якшуючих обставин та однієї обтяжуючої.
Крім того, остаточне покарання ОСОБА_8 слід визначити за правилами частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 за вироком від 19.06.2020року Криворіжським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання за даним вироком у виді 2 (двох) років позбавлення волі та покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2020 у виді трьох років позбавлення волі, поглинути покаранням, призначеним вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2020 у виді 4 років позбавлення волі та остаточно визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Строк покарання обчислюється з 25.01.2020, з моменту фактичного затримання згідно з протоколом від 25.01.2020р. Вирок набрав законної сили.
Крім того за вироком від 23.12.2020 року Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25.02.2021 року ОСОБА_8 засуджений за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення, призначеним вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року та відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, якою зазначено, що ОСОБА_8 належить вважати засудженим до 4 років 6 місяців позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у вигляді чотирьох (4) років шести (6) місяців позбавлення волі. Строк покарання обчислювати з 25 січня 2020 року.
Тобто ОСОБА_8 засуджений до покарання, яке підлягає реальному виконанню. Злочини, за які ОСОБА_8 визнано винним - вчинено до постановлення даного вироку.

За приписами частини 4 статі 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то покарання призначається за правилами, передбаченими у частині 1 цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами складання покарань, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Та обставина, що ОСОБА_8 винен ще і в іншому злочині, вчиненому до постановлення цього вироку, стає підставою для призначення останньому покарання за сукупністю злочинів відповідно до положень ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, які не визначають відмінних варіантів призначення покарання залежно від того, чи застосовано при призначенні покарання звільнення від його відбування з випробуванням. Закон про кримінальну відповідальність в ч. 1 ст. 70 КК України встановив три альтернативних способи призначення покарання: поглинення менш суворого покарання більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань.

Таке правозастосування узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року (справа № 199/1496/17, провадження № 51-2631 кмо19), щодо обов`язковості застосування вказаних положень закону України про кримінальну відповідальність за умови, коли засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку.

Суд, виходячи із вказаного правового висновку, вважає за доцільне застосувати один із альтернативних способів та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань, тому до покарання за цим вироком слід частково приєднати покарання за вироком від 19.06.2020 року Криворіжського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та за вироком від 23.12.2020 року Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25.02.2021 року
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчиненню ними нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід в данному провадженні не обирався, строк відбуття покарання слід рахувати з 25.01.2020 року - з моменту затримання ОСОБА_8 , зарахувавши покарання, відбуте частково за попереднім вироком, за правилами складання покарань, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (ЧОТИРЬОХ) років 6 (ШЕСТИ) місяців позбавлення волі.
На підставі частини 4 статті 70 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати покарання, призначене ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вироком від 19.06.2020року Криворіжського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у вигляді 1 (одного) місяця, та за вироком від 23.12.2020 року Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25.02.2021 року у вигляді 1 (одного) місяця, та призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточне покарання у виді 4 (ЧОТИРЬОХ) років 8 (ВОСЬМИ) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 25 січня 2020 року.
На підставі статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в строк відбування покарання частково відбуте покарання з розрахунку день за день.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Речові докази:
- мобільний телефон «Ergo» модель f185 speak black imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 вартістю 243,44 гривні, переданий на відповідальне зберігання потерпілому залишити у володінні потерпілого ОСОБА_10
- карту пам"яті micro CD "Imax 4 Gb", долучену до матеріалів справи - залишити в матеріалах справи.
Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1