КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 377/219/20 Провадження № 11-кп/824/857/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальні провадження № 0000038 та № 0000083 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гродно Республіки Білорусь, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
10 травня 2003 року Славутицьким міським судом Київської області, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
16 квітня 2004 року Чернігівським районним судом Чернігівської області, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з частковим приєднанням попереднього вироку остаточно до 4 років 6 місяців позбавлення волі, із звільненням умовно-достроково 08 лютого 2007 року, з невідбутим покаранням 1 рік 5 місяців 11 днів;
24 жовтня 2007 року Славутицьким міським судом Київської області, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
20 березня 2014 року Чернігівським районним судом Чернігівської області, за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_11 просять вирок Славутицького міського суду Київської області від 21 серпня 2020 року скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю складу кримінальних правопорушень.

Вироком Славутицького міського суду Київської області від 21 серпня 2020 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на шість років;
за ч. 1 ст. 357 КК України у виді двох років обмеження волі;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді шести років позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 про стягнення матеріальної шкоди задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 завдану злочинами шкоду в розмірі 16 254 гривні 17 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у розмірі 1625 гривень 40 копійок.
Вироком також вирішене питання речових доказів.

В доводах апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції було порушено низку вимог КПК України, також було проведено неповний та упереджений розгляд справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт вказує, що під час судового розгляду його не було допитано ані стороною обвинувачення ані стороною захисту, ані судом.
ОСОБА_8 вважає, що судом було безпідставно відхилено клопотання його захисника, щодо визнання недопустимими показань свідків, які мають сумнівний характер.
Апелянт зокрема звертає увагу на показання свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які в суді показали, що нічого не пам`ятають та які користувались підказками прокурора.
Також ОСОБА_8 вказує, що свідок ОСОБА_14 був запрошений до залу судового засідання під час дослідження відео-доказів, та надавав показання вже після перегляду відеозапису.
Інші докази не було досліджено судом належним чином.

В доводах апеляційної скарги захисник ОСОБА_11 вважає, що вирок Славутицького міського суду Київської області від 21 серпня 2020 року є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог КПК України.
Апелянт зазначає, що в основу оскаржуваного рішення про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень суд першої інстанції поклав домисли та припущення, які не знайшли свого підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.
Також захисник вважає, що суд у вироку посилається на докази, які є неналежними та недопустимими.
Крім того апелянт вказує, що суд залишив поза увагою те, що потерпілий ОСОБА_16 та ОСОБА_8 перебували у неприязних стосунках, про що сам ОСОБА_16 повідомив під час судового засідання, а відтак він був упереджений по відношенню до обвинуваченого.
Також, як зазначає захисник, суд взяв до уваги показання свідка ОСОБА_17 , однак залишив поза увагою той факт, вона бачила чоловіка, який викрадав речі зі спини та показала, що не зможе впізнати його.
Апелянт вказує також на показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були понятими під час проведення слідчого експерименту, та які в судовому засіданні надали показання, які містять суперечності та неточності.
Щодо протоколу слідчого експерименту, проведеного 13 березня 2020 року, то захисник вказує, що зазначені у ньому дані не відповідають дійсності, оскільки під час слідчого експерименту не було проведено відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, про що зазначив свідок ОСОБА_18 , який був залучений як понятий.
Крім того, як зазначає апелянт, інший понятий свідок ОСОБА_19 є членом Добровільної народної дружини міста Славутич і постійно надає допомогу поліції, зокрема і шляхом його залучення до проведення різних процесуальних дій та є заінтересованою та упередженою особою.
Також захисник звертає увагу на показання свідка ОСОБА_14 , які є недопустимими доказами відповідно до ст. 89 КК України, оскільки під час його допиту в судовому засіданні ОСОБА_14 зачитував свідчення з листка, який йому дав прокурор, оскільки сам ОСОБА_14 не пам`ятає тих свідчень, які зачитував.
Крім того, показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суперечать показанням потерпілого ОСОБА_12 , який повідомив, що на його картці не було пін-коду, в той час як свідки показали, що картка вимагала пін-код при придбанні телефону.
При цьому, як зазначає апелянт, суд залишив поза увагою те, що свідок ОСОБА_15 не пам`ятає ані місця коли відбувались описувані нею події, ані як вигладала надана їй ОСОБА_8 карта, а також чи був обвинувачений сам.
Також захисник вказує на те, що досліджені у судовому засіданні відеозаписи з камер спостереження магазину «Відео-Сільпо», магазину «Продукти-423 відео АТБ», «Відео - Союз-квартал» з участю свідка ОСОБА_14 є неналежними доказами, оскільки неможливо встановити хто на них зображений.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, повторно, з метою крадіжки в період часу з 07 години 00 хвилин 10 лютого 2020 року до 18 години 20 хвилин 13 лютого 2020 року, знаходячись біля будинку № 10 Чернігівського кварталу м. Славутич, Київської області, маючи умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом розбиття вікна, квартири АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, проник до зазначеної квартири, де проживає ОСОБА_16 , звідки таємно викрав ноутбук «LenovoIdeaPadІР3», вартістю 13299 гривень, ігрову мишу «Razer», вартістю 314 гривень, підставку-кулер під ноутбук марки «Asus», вартістю 256 гривень, ноутбук марки «Asus», вартістю 1000 гривень, чимзаподіяв ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 14 869 гривень. В подальшому ОСОБА_8 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім того 24 березня 2020 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись в м. Славутич, на пішохідному переході між Добринінським та Чернігівським кварталом, помітив на асфальтному покритті банківську картку, а саме кредитну картку АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 .
В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на привласнення офіційного документу, а саме цієї банківської картки, з корисливих мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , належить іншій особі та відповідно до вимог ч. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч. 4ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, володільцем якої є потерпілий ОСОБА_12 .

Після чого, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, утримуючи при собі вищевказаний офіційний документ та розпорядився привласненим майном на власний розсуд з корисливих мотивів.
Крім того 24 березня 2020 року, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів із привласненої кредитної картки АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_12 , з метою реалізації прямого умислу, шляхом використання платіжної картки для здійснення покупок, з метою реалізації прямого умислу, шляхом використання платіжної картки для здійснення покупок, ОСОБА_8 , 24березня 2020 року, перебуваючи в м. Славутич, Київської області, передав своїй знайомій ОСОБА_20 , вказану картку для здійснення покупок, при цьому повідомивши неправдиві відомості про те, що кредитна картка АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , належить йому.

24 березня 2020 року, приблизно о 14 годині 01 хвилин, ОСОБА_20 , не знаючи про те, що кредитна картка не належить ОСОБА_8 , а останній маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, попросив ОСОБА_20 , здійснити покупку товарів в продуктовому магазині, розташованому в м. Славутич, Київський квартал, 13 А, Київської області, яка розрахувалась кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації,на суму 7,00 гривень.
24 березня 2020 року приблизно о 14 годині 11 хвилину, ОСОБА_20 , не знаючи про те, що кредитна картка не належить ОСОБА_8 , а останній маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, попросив ОСОБА_20 здійснити покупку товарів в магазині «Айнур», розташованого в м. Славутич, Бакинський квартал, буд. 33, Київської області, яка розрахувалась кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 278,70 гривень.
24 березня 2020 року приблизно о 14 годині 13 хвилин, ОСОБА_20 , не знаючи про те, що кредитна картка не належить ОСОБА_8 , а останній маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, попросив ОСОБА_20 , здійснити покупку товарів в супермаркеті «Союз», розташованого в м. Славутич, проспект Дружби Народів, буд. 5, Київської області, яка розрахувалась кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 488,63 гривень.
24 березня 2020 року приблизно о 15 годині 52 хвилини, ОСОБА_20 , не знаючи про те, що кредитна картка не належить ОСОБА_8 , а останній маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, попросив ОСОБА_20 здійснити покупку товарів в магазині «Арго», розташованого в м. Славутич, вул. Чернігівська, Київської області, яка розрахувалась кредитною карткою AT «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 907,00 гривень.
Таким чином ОСОБА_8 використавши необізнаність ОСОБА_20 , умисно викрав чуже майно, а саме грошові кошти, які належать ОСОБА_12
24 березня 2020 року приблизно о 16 годині 17 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в кафе «Lucky Coffee», розташованого в м. Славутич, площа Привокзальна, 7, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою AT «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 70,00 грн.
В подальшому, з метою реалізації прямого умислу, шляхом використання платіжної картки для здійснення покупок, ОСОБА_8 , 24березня 2020 року, перебуваючи в м. Славутич, Київської області, передав своєму знайомому ОСОБА_14 , вказану картку для здійснення покупок, при цьому повідомивши неправдиві відомості про те, що кредитна картка АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , належить йому.
24 березня 2020 року приблизно о 16 годині 39 хвилини, ОСОБА_14 , не знаючи про те, що кредитна картка не належить ОСОБА_8 , а останній маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, попросив ОСОБА_14 здійснити покупку медикаментів в аптеці «Аптека-Бам», розташованої в м. Славутич, площа Привокзальна, 7, Київської області, який розрахувався кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 885,60 гривень.
24 березня 2020 року приблизно о 16 годині 57 хвилин, ОСОБА_14 , знаючи про те, що кредитна картка не належить ОСОБА_8 , а останній маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, попросив ОСОБА_14 здійснити покупку товарів в супермаркеті «Сільпо», розташованого в м. Славутич, площа Привокзальна, 5, Київської області, який розрахувався кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 1204,64 гривень.
Таким чином ОСОБА_8 використавши ОСОБА_14 , умисно викрав чуже майно, а саме грошові кошти, які належать ОСОБА_12
24 березня 2020 року приблизно о 17 годині 18 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в продуктовому магазині, розташованому в м. Славутич, Київський квартал, 14, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 1572,90 гривень.
24 березня 2020 року приблизно о 18 годині 12 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в продуктовому магазині, розташованому в м. Славутич, Київський квартал, 7, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 550,00 гривень.
24 березня 2020 року приблизно о 18 годині 26 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в продуктовому магазині, розташованому в м. Славутич, Таллінський квартал, 1А, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 120,50 гривень.
24 березня 2020 року приблизно о 18 годині 33 хвилини, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в продуктовому магазині, розташованому в м. Славутич, Таллінський квартал, 5, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 392,00 гривень.
24 березня 2020 року приблизно о 18 годині 36 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в продуктовому магазині, розташованому в м. Славутич, Таллінський квартал, біля ГП-18, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 550,00 гривень.
24 березня 2020 року приблизно о 19 годині 03 хвилини, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в супермаркеті «Квартал», розташованому в м. Славутич, Московський квартал, 8, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 434,54 гривень.
В подальшому, з метою реалізації прямого умислу, шляхом використання платіжної картки для здійснення покупок, ОСОБА_8 , 24 березня 2020, перебуваючи в м. Славутич, Київської області, передав своєму знайомому ОСОБА_14 , вказану картку для здійснення покупок, при цьому повідомивши неправдиві відомості про те, що кредитна картка АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , належить йому.
24 березня 2020 року приблизно о 19 годині 15 хвилин, ОСОБА_14 , знаючи про те, що кредитна картка не належить ОСОБА_8 , а останній маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, попросив ОСОБА_14 здійснити покупку товарів в супермаркеті «Квартал», розташованого в м. Славутич, Московський квартал, 8, Київської області, який розрахувався кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 139,28 гривень.
Таким чином ОСОБА_8 використавши ОСОБА_14 , умисно викрав чуже майно, а саме грошові кошти, які належать ОСОБА_12
24 березня 2020 року приблизно о 20 годині 20 хвилин, ОСОБА_8 , повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, здійснив покупки товарів в продуктовому магазині, розташованому в м. Славутич, Київський квартал, 13А, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент- Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 410,10 гривень.
24 березня 2020 року приблизно о 21 годині 25 хвилин, ОСОБА_8 , повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, здійснив покупки товарів в супермаркеті «Союз», розташованого в м. Славутич, проспект Дружби Народів, буд.5, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 893,78 гривень.
В подальшому, з метою реалізації прямого умислу, шляхом використання платіжної картки для здійснення покупок, ОСОБА_8 , 24 березня 2020 року, перебуваючи в м. Славутич, Київської області, передав своєму знайомому ОСОБА_14 , вказану картку для здійснення покупок, при цьому повідомивши неправдиві відомості про те, що кредитна картка АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , належить йому.
24 березня 2020 року приблизно о 22 годині 39 хвилин, ОСОБА_14 , знаючи про те, що кредитна картка не належить ОСОБА_8 , а останній маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, попросив ОСОБА_14 здійснити покупку товарів в супермаркеті «АТБ», розташованого в м. Славутич, вул. Центральна, 2, Київської області, який розрахувався кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 144,50 гривень.
Таким чином ОСОБА_8 використавши ОСОБА_14 , умисно викрав чуже майно, а саме грошові кошти, які належать ОСОБА_12
24 березня 2020 року приблизно о 22 годині 44 хвилини, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в супермаркеті «АТБ», розташованого в м. Славутич, вул. Центральна, 2, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент- Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 264,60 гривень.
В подальшому, з метою реалізації прямого умислу, шляхом використання платіжної картки для здійснення покупок, ОСОБА_8 , 24березня 2020 року, перебуваючи в м. Славутич, Київської області, передав своєму знайомому ОСОБА_14 , вказану картку для здійснення покупок, при цьому повідомивши неправдиві відомості про те, що кредитна картка АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , належить йому.
24 березня 2020 року приблизно о 23 годині 02 хвилини, ОСОБА_14 , знаючи про те, що кредитна картка не належить ОСОБА_8 , а останній маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, попросив ОСОБА_14 здійснити покупку товарів в супермаркеті «АТБ», розташованого в м. Славутич, вул. Центральна, 2, Київської області, який розрахувався кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 173,30 гривень.
Таким чином ОСОБА_8 використавши ОСОБА_14 , умисно викрав чуже майно, а саме грошові кошти, які належать ОСОБА_12 .
В подальшому, з метою реалізації прямого умислу, шляхом використання платіжної картки для здійснення покупок, ОСОБА_8 , 25 березня 2020 року, перебуваючи в м. Славутич, Київської області, передав своєму знайомому ОСОБА_14 , вказану картку для здійснення покупок, при цьому повідомивши неправдиві відомості про те, що кредитна картка АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , належить йому.
25 березня 2020 року приблизно о 02 годині 05 хвилин, ОСОБА_14 , знаючи про те, що кредитна картка не належить ОСОБА_8 , а останній маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, попросив ОСОБА_14 здійснити покупку товарів в супермаркеті «АТБ», розташованого в м. Славутич, вул. Центральна, 2, Київської області, який розрахувався кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 580,50 гривень.
В подальшому, з метою реалізації прямого умислу, шляхом використання платіжної картки для здійснення покупок, ОСОБА_8 , 25березня 2020 року, перебуваючи в м. Славутич, Київської області, передав своєму знайомому ОСОБА_14 , вказану картку для здійснення покупок, при цьому повідомивши неправдиві відомості про те, що кредитна картка АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , належить йому.
25 березня 2020 року приблизно о 08 годині 49 хвилин, ОСОБА_14 , знаючи про те, що кредитна картка не належить ОСОБА_8 , а останній маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, повторно, попросив ОСОБА_14 здійснити покупку товарів в супермаркеті «АТБ», розташованого в м. Славутич, вул. Центральна, 2, Київської області, який розрахувався кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 41,10 гривень.
Таким чином ОСОБА_8 використавши ОСОБА_14 , умисно викрав чуже майно, а саме грошові кошти, які належать ОСОБА_12
25 березня 2020 року приблизно о 09 годині 12 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в продуктовому магазині, розташованому в м. Славутич, Чернігівський квартал, БПО-6, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 990,00 гривень.
25 березня 2020 року приблизно о 09 годині 15 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в продуктовому магазині, розташованому в м. Славутич, Чернігівський квартал, 9, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 378,10 гривень.
25 березня 2020 року приблизно о 09 годині 54 хвилини, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в продуктовому магазині, розташованому в м. Славутич, Київський квартал, 13А, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 73,70 гривень.
25 березня 2020 року приблизно о 11 годині 56 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в кав`ярні «Соffеварка», розташованій в м. Чернігів, проспект Миру, 49, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 36,00 гривень.
25 березня 2020 року приблизно о 12 годині 34 хвилин, ОСОБА_8 , реалізовуючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в піцерії «Базіс», розташованій в м. Чернігів, проспект Миру, 42, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 54,00 гривень.
25 березня 2020 року приблизно о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в магазині «Рrostor», розташованому в м. Чернігів, проспект Миру, 34, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 1446,00 гривень.
25 березня 2020 року приблизно о 13 годині 07 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в магазині «Samsung», розташованому в м. Чернігів, проспект Миру, 32, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 399,00 гривень.
25 березня 2020 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в кафе «Оранж Бар», розташованому в м. Чернігів, П`ятницька, 50, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 900,00 гривень.
25 березня 2020 року приблизно о 13 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в кафе «Doner Kebab», розташованому в м. Чернігів, вул. Реміснича, 37, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 300,00 гривень.
25 березня 2020 року приблизно о 15 годині 04 хвилини, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив оплату за телекомунікаційні послуги в м. Чернігів, в точно невстановленому слідством місці, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 850,00 гривень.
25 березня 2020 року приблизно о 15 годині 18 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в магазині 1066, в м. Чернігів, точної адреси якого в ході досудового розслідування не встановлено, розрахувавшись кредитною карткою AT «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на загальну суму 300,00 гривень.
25 березня 2020 року приблизно о 17 годині 11 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в магазині «Ольга», розташованому в м. Славутич, Добринінський квартал, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою AT «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 33,00 гривень.
27 березня 2020 року приблизно об 11 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в магазині «Ольга», розташованому в м. Славутич, Добринінський квартал, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою AT «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 46,00 гривень.
27 березня 2020 року приблизно об 11 годині 44 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в магазині «Восток», розташованому в м. Славутич, Добринінський квартал, 12, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 41,90 гривень.
27 березня 2020 року приблизно oб 11 годині 58 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в супермаркеті «Квартал», розташованого в м. Славутич, Московський квартал, 8, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою AT «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 83,30 гривень.
27 березня 2020 року приблизно о 12 годині 14 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в супермаркеті «Союз», розташованого в м. Славутич, проспект Дружби Народів, буд.5, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 33,30 гривень.
27 березня 2020 року приблизно о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів м. Славутич, Київський квартал, 7, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 220,00 гривень.
27 березня 2020 року приблизно о 18 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в супермаркеті «Квартал», розташованого в м. Славутич, Московський квартал, 8, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 70,70 гривень.
27 березня 2020 року приблизно о 20 годині 33 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, здійснив покупки товарів в супермаркеті «Квартал», розташованого в м. Славутич, Московський квартал, 8, Київської області, розрахувавшись кредитною карткою АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_1 , в якій був відсутній пін-код для авторизації, на суму 24,10 гривень.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 , які охоплювались єдиним злочинним умислом, потерпілому ОСОБА_12 було заподіяно матеріальні збитки на загальну суму 16254,17 гривень.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити, прокурор заперечував щодо задоволення апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до поданих обвинуваченим та захисником апеляційних скарг, вони просить скасувати вирок суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити.
Положеннями ст. 417 КПК України визначено, що суд, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.
Як слушно зазначає захисник, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції. В той же час для закриття кримінального провадження необхідно встановлення обставин, перелік яких передбачений ст. 284 КПК України. Однак апеляційна скарга не місить посилання на жодну з наведених у цій нормі закону обставин.
Водночас, за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника, він вважає, що суд ухвалив вирок на підставі недопустимих доказів.
Так, апелянт зазначає, що суд прийняв як доказ показання потерпілого ОСОБА_16 , який в суді першої інстанції заявив, що з обвинуваченим у нього склалися неприязні стосунки. Однак, як зазначає сам апелянт, відомості в ЄРДР щодо крадіжки майна потерпілого були внесені на підставі заяви останнього про вчинене кримінальне правопорушення, в якій він не вказує на ОСОБА_8 , як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а повідомляє про вчинення крадіжки невідомою особою. У разі бажання потерпілого обмовити ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення з тих підстав, що у нього з останнім склалися неприязні стосунки, він вказав би його прізвище, однак він цього не зробив.
Крім того, потерпілий ОСОБА_16 давав в суді показання під присягою, його було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення. Його показання узгоджуються з іншими доказами, тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави ставити їх під сумнів.
Зокрема, його показання узгоджуються з фактичними даними, отриманими під час проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_8 .
Сторона захисту вважає цей доказ недопустимим, оскільки фактично відбувався допит обвинуваченого, а не слідчий експеримент.
Однак наведені доводи спростовуються дослідженим судом протоколом слідчого експерименту від 13 березня 2020 року та ілюстрованою таблицею до нього, відповідно до якої ОСОБА_8 показує балкон квартири, в якій мешкає потерпілий, на вікно цієї квартири, де він розбив скло щоб проникнути до квартири ОСОБА_16 , також він показує місця, де знаходилися ноутбуки, які він викрав.
Дослідивши наведений доказ, колегія суддів не встановила порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для визнання його недопустимим. Відповідно до протоколу, слідча дія розпочалася в службовому кабінеті слідчого, де як обвинуваченому, так і понятим були роз`яснені їх права і обов`язки, після чого обвинуваченому було запропоновано розповісти про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Надалі ОСОБА_8 було запропоновано показати на місцевості те, що ним було повідомлено слідчому, на що він погодився. Обвинувачений повідомив за якою адресою потрібно їхати та прибувши на місце, він показав як він вчинив крадіжку з квартири ОСОБА_16 , що зафіксовано в ілюстрованій таблиці.
Під час проведення цієї слідчої дії були присутніми поняті ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , які були допитані судом першої інстанції як свідки для з`ясування обставин проведення слідчого експерименту.
Сторона захисту вважає, що судом недостовірно викладені у вироку показання свідків. Апелянт зазначає, що свідок ОСОБА_18 дав показання, що ОСОБА_21 розповів про обставини вчиненої ним крадіжки з квартири ОСОБА_16 , але не відтворював їх, а свідок ОСОБА_19 взагалі не пам`ятав коли проводилася ця слідча дія. Однак при цьому сторона захисту не заперечує, що слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_8 проводився і при цьому були понятими ОСОБА_18 і ОСОБА_19 .
Відповідно до вироку суд вказав, що наведені свідки показали, що були понятими при проведенні слідчого експерименту, їм роз`яснили їх права і обов`язки, ОСОБА_8 показав і розповів за яких обставин він вчинив крадіжку. Незалежно від того, що повідомляли свідки про те, що ОСОБА_8 лише розказав про вчинену крадіжку, те, що він і на місці показав за яких обставин він вчинив злочин, підтверджується ілюстрованою таблицею, долученою до протоколу, який був підписаний обвинуваченим без зауважень. Крім того, як в суді першої обвинувачений, так і в доводах апеляційних скарг апелянти не заявляють про застосування до обвинуваченого недозволених методів проведення досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту.
Щодо участі як понятого ОСОБА_19 , то колегією суддів не встановлено обставин, передбачених законом, які виключали його участь у проведенні слідчого експерименту.
Так відповідно до змісту ст. 240 КПК України у наведеній нормі відсутні положення про обов`язкову участь понятих під час проведення слідчого експерименту.
Водночас ст. 223 КПК України містить прямі вказівки під час проведення яких інших слідчих дій участь понятих є обов`язковою. Також у ч. 7 ст. 223 КПК України зазначено, що поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.
Отже, залучення понятих ОСОБА_18 і ОСОБА_19 до участі у слідчому експерименті було правом слідчого, а не обов`язком.
У наведеній нормі закону викладені застереження, хто не може бути понятим, зокрема особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.
За доводами апеляційної скарги свідок ОСОБА_19 в суді дав показання, що він є членом добровільної народної дружини міста Славутич. Колегія суддів вважає, що наведена обставина не є перешкодою для залучення його як понятого, оскільки як в суді першої інстанції не надано доказів, так і апеляційні скарги не містять доводів щодо особистої зацікавленості свідка ОСОБА_19 у результатах кримінального провадження саме щодо ОСОБА_8 .
Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до показань свідка ОСОБА_17 , в березні 2020 року, вийшовши на балкон своєї квартири, вона побачила як з балкону квартири де проживає ОСОБА_16 перелазить невідомий чоловік, в руках якого був ноутбук замотаний в плед. На її зауваження він повідомив, що є другом ОСОБА_16 і останній все знає.
Сторона захисту вважає, що показання наведеного свідка не підтверджують винуватість ОСОБА_8 , оскільки свідок бачила цього чоловіка зі спини і не може його впізнати, про що вона заявила в суді.
За приписами ст. 94 КПК України докази оцінюються не тільки з точки зору належності, достовірності та допустимості, але й в сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Оцінивши показання наведеного свідка суд обґрунтовано їх прийняв як доказ винуватості ОСОБА_8 . Хоча свідок прямо не вказує на обвинуваченого як на особу, яка вчинила крадіжку, але її показання, що невідомий їй чоловік через балкон виходив з ноутбуком з квартири ОСОБА_16 і повідомив, що є його другом, узгоджуються як з показаннями потерпілого про крадіжку з його квартири ноутбуків і що ОСОБА_16 його знайомий, так і з показаннями самого обвинуваченого про те, що він знайомий з потерпілим. Також показання свідка узгоджуються з тим, як обвинувачений під час слідчого експерименту розказав і показав про обставини вчиненої ним крадіжки.
Також судом дана належна оцінка доказам, наданим стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у привласненні банківської картки потерпілого ОСОБА_12 та крадіжки коштів з його банківського рахунку.
Окрім показань потерпілого, як зазначив суд, його винуватість підтверджується показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , відеозаписами з камер спостереження та іншими доказами.
Відповідно до показань свідка, 24 березня 2020 року коли він разом з ОСОБА_8 йшов по вулиці, останній знайшов банківську картку, попросив свою знайому ОСОБА_20 придбати каву і алкогольні напої, розрахувавшись знайденою карткою, у подальшому ОСОБА_8 придбав у різних магазинах товар, розраховуючись цією карткою. Також ОСОБА_8 давав йому картку для здійснення розрахунку в магазині.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_14 є свідком сторони обвинувачення, показання він давав в суді під присягою, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення.
Відповідно до висунутого ОСОБА_8 обвинувачення йому інкримінується вчинення сорока епізодів крадіжки коштів з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_12 в період часу з 24 березня 2020 року по 27 березня 2020 року.
З урахуванням такої кількості епізодів, свідок під час допиту користувався записами, що не заборонено законом. Та обставина, що записи були йому надані прокурором, жодним чином не вплинуло на достовірність показань свідка, оскільки розрахунок за товар банківською картою, яка вибула із володіння потерпілого ОСОБА_12 об`єктивно підтверджується відповідними роздруківками здійснення банківських операцій, які наявні в матеріалах провадження і стороною захисту як докази під сумнів не ставляться.
Крім того, показання свідка ОСОБА_14 узгоджуються з дослідженими в його присутності відеозаписами з камер спостереження, встановлених у магазинах, на яких він впізнає себе і ОСОБА_8 , коли останній передає свідку банківську карту для розрахунку за придбаний товар, після чого ОСОБА_14 повертає її обвинуваченому.
Колегія суддів не вбачає порушень кримінального процесуального закону в тому, що відеозаписи були досліджені у присутності свідка ОСОБА_14 .
Колегія суддів вважає непереконливими доводами сторони захисту про те, що суд прийняв як доказ винуватості ОСОБА_8 показання свідка ОСОБА_15 .
Відповідно до її показань, вона на прохання ОСОБА_8 придбавала для нього каву і алкогольні напої, розраховуючись банківською картою, яку давав їй обвинувачений. Та обставина, що відповідно до показань потерпілого у нього не був встановлений пін-код, а свідок показала, що при придбанні телефону карта вимагала пін-код, жодним чином не вливає на правдивість показань свідка, оскільки введення пін-коду вимагає не карта, а це зумовлено встановленими умовами продажу товару відповідної вартості відповідно до умов банку. Дана інформація є загальновідомою і не потребує окремого доказування.
Також необґрунтованими є доводи обвинуваченого про, що під час судового розгляду не його не було допитано.
Відповідно до журналу судового засідання, після відмови у задоволенні заяви обвинуваченого про відвід судді і прокурора, ОСОБА_8 впродовж всього судового розгляду мовчав, на звернення до нього суду не відповідав, при цьому йому були роз`яснені його права, зокрема положення ст. 63 Конституції України. Також під час вирішення питання про порядок дослідження доказів, захисник ОСОБА_11 заявив, що допит обвинуваченого необхідно здійснити тоді, коли він буде бажати давати показання. Однак, на неодноразові звернення суду до обвинуваченого той просто мовчав. Отже фактично ОСОБА_8 відмовився давати показання в суді, що є його правом, тому судом не допущено порушення прав обвинуваченого в суді, зокрема права давати показання.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що всі докази, якими суд обґрунтовував свій висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність та взаємозв`язок є достатнім для ухвалення обвинувального вироку з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Рішення суду про призначення ОСОБА_8 остаточного покарання у виді шести років позбавлення волі, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Вирок Славутицького міського суду Київської області від 21 серпня 2020 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4