Номер провадження: 11-сс/813/217/21
Номер справи місцевого суду: 505/165/21 1-кс/505/110/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.01.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тернувате Кривоозерського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2021 року
установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.01.2021 року прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.03.2021 року без визначення розміру застави.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 , а також наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, так як на даний час підозрюваний вже звільнений з військової частини, а тому може виїхати в іншу область за місцем своєї реєстрації; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, так як він раніше судимий, та наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.
В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, мотивуючи апеляційну скаргу тим, що:

- підозра відносно ОСОБА_7 необґрунтована, а слідчим суддею належним чином не надана цьому правова оцінка;

- ризики, заявлені прокурором відсутні;

- слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання, стійкі родинні зв`язки, має сім`ю та малолітню дитину на утриманні, що безумовно забезпечило б його належну поведінку під час досудового та судового розгляду справи, ніяких об`єктивних даних про будь-які наміри з його боку ухилитися від участі в досудовому слідстві не існує.

На підставі викладеного, захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Згідно наявної у матеріалах кримінального провадження копії вироку Первомайського міжрайонного суду Миколаївської області від 10.07.2019 року, ОСОБА_7 було засуджено за ч.4 ст.407 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 1 рік (а.п.38-40).

Із матеріалів провадження вбачається, що 22.01.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (а.п.59-60), санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим, відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 року, заява № 42310/04 суд наголошує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому звані «солдат», на посаді навідника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти 11 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_2 окремої мотопіхотної бригади, 15.01.2021 року, приблизно о 22 год. 20 хв., знаходячись у спальному приміщенні медичного пункту казарми військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в результаті сварки, що виникла між ним та ОСОБА_10 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до останнього, маючи намір на позбавлення життя ОСОБА_10 , та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс останньому численних ударів кулаками в область обличчя, чим заподіяв ОСОБА_10 «важку закриту черепно-мозкову травму. Забій головного мозку важкого ступеню. Стиснення головного мозку субдуральною гематомою лівої скронево-лобно-тім`яно-потиличної ділянки. Кома ІІ. Набряк головного мозку. Забій м`яких тканин обох колінних суглобів». Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у реанімаційному відділенні ВМКЦ ПР (м. Одеса).

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині).

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про недоведеність обґрунтованості підозри ОСОБА_7 та вважаючи їх безпідставними, апеляційний суд наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколом огляду місця події від 16.01.2021 року з додатками до нього, довідкою-доповіддю ВМКЦ ПР (м. Одеса) від 18.01.2021 року щодо смерті ОСОБА_10 , протоколами допитів та додаткових допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом проведення слідчого експерименту від 21.01.2021 року з додатками до нього та іншими доказами зібраними під час досудового розслідування.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника, стосовно неврахування слідчим суддею розбіжностей у показах свідків, оскільки відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Що стосується посилання захисника щодо відсутності вставленої причини смерті ОСОБА_10 , апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи (а.п.43) міститься довідка-доповідь ВМКЦ ПР від 18.01.2021 року щодо смерті ОСОБА_10 , у якій зазначено діагноз, за яким він перебував в установі, та на даний час проводиться досудове слідство та призначені відповідні експертизи для вирішення цього питання.

Апеляційний суд відхиляє посилання сторони захисту на наявність у матеріалах клопотання постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню, оскільки ОСОБА_7 повідомлено про підозру саме за ч.1 ст.115 КК України.

Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого стосовно існування ризиків що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання та скоїти інше кримінальне правопорушення, які обумовлені тим, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, тяжкістю можливого покарання та відсутністю постійного джерела доходу, оскільки на даний час підозрюваний вже звільнений з військової служби.

Також апеляційний суд вважає, що доведений ризик того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які вже допитані на стадії досудового розслідування, однак можуть під незаконним впливом підозрюваного змінити свої покази під час судового розгляду. Такий ризик підтверджується наданим прокурором у судовому засіданні апеляційного суду витягом з ЄРДР від 04.02.2021 року, внесеному за фактом здійснення незаконного впливу на свідка ОСОБА_11 з боку підозрюваного ОСОБА_7 , який впливав на свідка психологічно, з метою примушування його до давання завідомо неправдивих показань та приховування факту побиття солдата ОСОБА_10 .

Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що слідчим суддею не враховано те, що у підозрюваний має на утриманні малолітню дитину та жінку, яка не працює та існує за рахунок його доходу, оскільки, як вже було зазначено, ОСОБА_7 звільнений з військові служби та доказів отримання ним доходу не надано. Більш того, враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, зазначене не зменшує вищенаведені ризики та не може слугувати підставою для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи не застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя посилався на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, що призвело до загибелі людини, а тому на підставі ч.4 ст. 182 КПК України правомірно вважав недоцільним визначати останньому розмір застави.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, підтверджені ризики незаконного впливу на свідків, наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення а також особу підозрюваного, який раніше судимий, не має постійного джерелу доходу, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.01.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2021 року залишити без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4