Справа № 362/1305/21
Провадження № 1-кп/362/465/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2021 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000063 від 17.01.2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василькова Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Кринична, м. Макіївка Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2021 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області з Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, разом з клопотаннями про обрання відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 12 березня 2021 року в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судового засідання.
Під час підготовчого судового засідання прокурор просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні, оскільки по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст. 291 КПК України. Прокурор також просила застосувати відносно обвинувачених міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки, перебуваючи на волі, вони можуть переховуватися від суду, можуть незаконно впливати на потерпілу в даному кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому застосувати обвинуваченим більш м`який запобіжний захід не є можливим.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 не заперечував проти призначення обвинувального акта до судового розгляду, просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки вважає заявлені прокурором клопотання необґрунтованими, просив застосувати до його підзахисного домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти призначення обвинувального акта до судового розгляду, заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки його підзахисний має постійне місце проживання, дружину, яка чекає дитину, просив застосувати щодо ОСОБА_5 домашній арешт.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, підтримали думку своїх захисників та просили відмовити в задоволенні клопотань прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та призначити їм запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що покази, дані на досудовому слідстві вона підтримує, щодо призначення міри покарання покладається на думку суду.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт з додатками та клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, суд дійшов до наступних висновків.
Так, судом встановлено, що кримінальне провадження підсудне Васильківському міськрайонному суду Київської області, підстав для його зупинення чи закриття не виявлено, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не вбачається, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», відповідно до якої «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Оскільки питання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою вирішується на етапі підготовчого провадження судового провадження у перший інстанції, тобто на етапі, який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії підготовчого провадження вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів, наданих суду прокурором, вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєнні 17.01.2021 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Санкція ч. 3 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.
З реєстру матеріалів кримінального провадження вбачається наявність письмових доказів, на які посилається прокурор при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме: протоколу огляду місця події від 17.01.2021 року; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 від 17.01.2021 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання, протоколу проведення слідчого експерименту від 20.01.2021, протоколів огляду місця події, протоколу огляду предметів від 21.05.2020.
Таким чином, суд, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дій, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акту, пред`явлене їм обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачені можуть бути причетними до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень.
Суд приходить до висновку про доведеність ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки він є раніше судимою особою, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних корисливих злочинів, останній раз був засуджений 19.09.2019 вироком суду за вчинення злочину проти власності до покарання у виді позбавлення волі та на підставі статті 75 КК України був звільнений від виконання призначеного покарання з випробування строком на 1 рік. Однак маючи не зняту і не погашену судимість знову обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, що викликає сумнів в тому, що він став на шлях виправлення і, перебуваючи на волі і маючи реальну можливість, не вчинить іншого кримінального правопорушення.

Суд приходить до висновку про доведеність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки він є раніше судимою особою, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних корисливих злочинів, останній раз був засуджений 27.04.2016 вироком суду за вчинення злочину проти власності до покарання у виді позбавлення волі та був звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково 10.09.2020 році. Однак, будучи умовно-достроково звільненим, протягом невідбутої частини покарання знову обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, що викликає сумнів в тому, що він став на шлях виправлення і, перебуваючи на волі і маючи реальну можливість, не вчинить іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, будь-яких належних, прямих, беззаперечних, фактичних даних та/або доказів, які б свідчили про те, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду чи незаконно впливати на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, клопотання не містять та в судовому засіданні прокурором не надано.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 , суд оцінює і враховує обставини вчинення злочину, наявність ризику вчинення ОСОБА_9 іншого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого від обвинувачується; особу обвинуваченого, а саме: його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, який не одружений, дітей та інших утриманців не має, до затримання офіційно не працевлаштований, його майновий стан, те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення злочину проти власності.

Таким чином, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та усіх встановлених досудовим розслідуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_9 одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченого статтею 177 КПК України, та виконання ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків.
За таких обставин клопотання прокурора є обгрунтованим, а тому відносно обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, що не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , суд оцінює і враховує обставини вчинення злочину, наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого від обвинувачується; особу обвинуваченого, а саме: його вік та стан здоров`я, те, що він до затримання офіційно не працевлаштований, його майновий стан, те, що він раніше судимий за вчинення злочину проти власності та обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком, будучи умовно-достроково звільненим, його соціальні зв`язки, відсутність зареєстрованого шлюбу, утриманців. Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що його підзахисний має дружину, яка чекає дитину, нічим не було підтверджено в судовому засіданні, дані відомості не відповідають відомостям, що містяться щодо обвинуваченого ОСОБА_5 в обвинувальному акті, клопотанні прокурора про обрання запобіжного заходу, а тому суд їх не враховує.

Таким чином, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та усіх встановлених досудовим розслідуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_5 одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченого статтею 177 КПК України та виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.
За таких обставин, клопотання прокурора є обгрунтованим, а тому відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, що не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищенаведене, практику ЄСПЛ та обставини кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, майновий стан обвинувачених, інші дані про їх особу та наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, суд вважає, що застава в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Також, у разі внесення обвинуваченими або іншою особою застави, на обвинувачених необхідно покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 і 3 частини п`ятої статті 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 182, 183, ст. 194, 196, 197, 314, 315-317, 369, 371, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, призначити у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Васильківського міськрайонного суду Київської області 23 березня 2021 року о 14 годині 00 хвилин.
Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.
В судове засідання викликати обвинувачених, потерпілу, свідків.
Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строком на 60 діб.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчує свою дію «14» травня 2021 року.
Визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок на рахунок Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області. Код отримувача (код за ЄДРПОУ)26268119. Банк отримувача ДКСУ, м. Київ. Код банку отримувача (МФО) 820172.Рахунок отримувача UA0018661.
Обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право внести заставу у будь-який момент.
У разі внесення застави, ОСОБА_4 необхідно негайно при наявності документа, якій підтверджує сплату застави, звільнити з-під варти.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, які він повинен виконувати з моменту звільнення його з-під варти:
- прибувати до суду в судові засідання;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Вказані обов`язки покладаються на ОСОБА_4 строком на час дії цієї ухвали.
Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строком на 60 діб.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчує свою дію «14» травня 2021 року.
Визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок на рахунок Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області. Код отримувача (код за ЄДРПОУ)26268119. Банк отримувача ДКСУ, м. Київ. Код банку отримувача (МФО) 820172.Рахунок отримувача UA0018661.
Обвинувачений ОСОБА_5 або заставодавець мають право внести заставу у будь-який момент.
У разі внесення застави, ОСОБА_5 необхідно негайно при наявності документа, якій підтверджує сплату застави, звільнити з-під варти.
Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, які він повинен виконувати з моменту звільнення його з-під варти:
- прибувати до суду в судові засідання;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Вказані обов`язки покладаються на ОСОБА_5 строком на час дії цієї ухвали.
Копію ухвали вручити обвинуваченим негайно після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде складено протягом п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини та оголошено о 14 год. 00 хв. 18 березня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1