ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/46/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/112/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного засобу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, погоджене прокурором Крменецької місцевої прокуратур, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 квітня, до 00 год. 00 хв.

Одночасно визначено розмір застави - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого чи прокурора;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Суд мотивував своє рішення тим, що в разі не обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, пов`язаного із триманням під вартою, останній матиме змогу продовжувати злочинну діяльність та переховуватися від органів досудового слідства, впливати на свідків та потерпілу з метою спотворення реальних відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого суду, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, за змістом якої ухвалу слідчого судді про обрання йому запобіжного заходу вважає незаконною і просить її скасувати.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що він не був належним чином повідомлений про місце судового розгляду клопотання слідчого про обрання йому запобіжного заходу.

Вказує, що суд безпідставно відхилив його клопотання про допит потерпілих і свідків, а прокурор не довів ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На думку апелянта, судом погіршено його правове становище, шляхом неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просять скасувати ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду від 18 лютого 2021 р. і відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід, що не пов`язаний з утриманням під вартою; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів провадження, СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000012 від 10.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 січня 2021 року близько 22 години 30 хвилин у ОСОБА_7 , під час перебування на прилеглій території під`їзду №5, що по АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 09 січня 2021 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_7 , переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, будучи не поміченим сторонніми особами, за допомогою металевого пруту довжиною близько 30 см., який з однієї сторони загнутий на 90 градусів, а з іншої плоскої форми, пошкодив навісний замок на вхідних дверях підвального приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та з метою таємного викрадення чужого майна проник у сховище підвальні приміщення, які розташовані за вищевказаною адресою.

Так, проникнувши у підвальне приміщення (сховище), яким користується ОСОБА_9 , жителька АДРЕСА_2 , повторно, таємно викрав: бувшу у користуванні каструлю об`ємом 6 літрів, бувшу у користуванні каструлю об`ємом 15 літрів, та бувшу у користуванні каструлю об`ємом 15 літрів з кришкою до неї, бувший у користуванні змішувач для умивальника, бувший у користуванні змішувач для ванної кімнати, бувший у користуванні кран, бувшу у користуванні металеву сітку для риби, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 811 гривень 17 копійок.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , проникнувши у підвальне приміщення (сховище), яким користується ОСОБА_10 , жителька АДРЕСА_3 , повторно таємно викрав бувшу у користуванні каструлю об`ємом 12 літрів із кришкою до неї та дві банки із домашньою тушонкою об`ємом по 0,5 л. кожна, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 533 гривні 33 копійки.

В подальшому, проникнувши у підвальне приміщення (сховище), яким користується ОСОБА_11 , жителька АДРЕСА_4 , повторно таємно викрав бувшуу користуванні плиту електричну «ВПТ-1-10/220» та бувший у користуванні коаксіальний кабель зв`язку марки«RG-6U», чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 180 гривень 12 копійок. Після таємного викрадення усього вище зазначеного майна, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та мав можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1 524 гривні 62 копійки.

15 лютого 2021 року о 10 годині 39 хвилин ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України.

Висновок, викладений в ухвалі Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року щодо підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу з зазначенням в ухвалі відповідних мотивів.

Зокрема, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту та непогашену судимість, повторно підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, що свідчить про підвищену його суспільну небезпеку як особи, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, які слідчий навів у своєму клопотанні.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 повністю узгоджується з вимогами ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Твердження апелянта про його неналежне повідомлення щодо місця розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу є безпідставними, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 безпосередньо приймали участь у розгляді даного клопотання судом першої інстанції.

Необґрунтованими колегія суддів вважає доводи підозрюваного ОСОБА_7 щодо неналежної оцінки судом ризиків його неналежної процесуальної поведінки, наведених у клопотання слідчого, а також неповноти судового розгляду, так як зі змісту ухвали слідчого судді встановлено, що судом повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жодних аргументованих доводів щодо неправильного застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що підозрюваний зазначає в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено.

Твердження підозрюваного про його поганий стан здоров`я, і неможливість у у зв`язку з цим перебувати під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки жодних медичних протипоказань щодо можливості утримання його в місцях позбавлення волі, в матеріалах провадження немає і апелянтом не наведено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , а також, з дотриманням приписів ст.183 КК України, визначив розмір застави, який гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірний для нього.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав до її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2021 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного засобу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.