КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12 квітня 2021 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність ст. 396 КПК України апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року, зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його у кримінальному провадженні № 0000780 потерпілим та цивільним позивачем.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині відмови у визнанні його цивільним позивачем та постановити нову ухвалу, якою визнати його цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні.

Перевіривши на відповідність ст. 396 КПК України апеляційну скаргу ОСОБА_3 , вважаю, що вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 392 КПК України передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
Таким чином Конституційний Суд виділив з-поміж ухвал, які постановляються під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, якими закінчується судовий розгляд, єдиний вид рішення, що підлягає апеляційному оскарженню, а саме ухвалу про продовження строку тримання під вартою.
Відповідно до другого абзацу ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Водночас, у даному кримінальному провадженні апелянтом оскаржується ухвала підготовчого судового засідання, якою серед іншого було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим та цивільним позивачем,яка відповідно до закону апеляційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 392, ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,
П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на Солом`янського районного суду міста Києва від 24 березня 2021 року, якою серед іншого відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його у кримінальному провадженні № 0000780 потерпілим та цивільним позивачем, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_2