Справа № 1512/1-57/11
Провадження № 1/947/21/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в міста Одеси кримінальну справу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Леова, Молдавської республіки, громадянина Молдови, з середньою освітою, неодруженого, працюючого за наймом мойщиком на авто мийці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України (в редакції 2001 року),
ВСТАНОВИВ:
17.05.2010 року, близько о 22:00 годині на 6-й станції Люстдорфської дороги в місті Одесі, ОСОБА_4 шляхом ривку відкрито викрав з нагрудного карману сорочки потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон «Nokia 6300» вартістю 500 гривен, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 30 гривень та грошовими коштами на рахунку сім картки в розмірі 52 гривні 35 копійок, таким чином завдавши збитки у загальному розмірі 582 гривні 35 копійок.
Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України (в редакції 2001 року) за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України (в редакції 2001 року) визнав в повному обсязі, та пояснив, що він дійсно 17.05.2010 року перебуваючи 6-й станції Люстдорфської дороги в місті Одесі, шляхом ривку відкрито викрав з карману потерпілого мобільний телефон з яким потім зник з місця вчинення злочину. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.
Крім визнання вини підсудним ОСОБА_4 , його вина у скоєні злочину доведена зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 щодо відкритого викрадення у нього мобільного телефону;
- протоколом виявлення та вилучення від 17.05.2010 року;
- накладна про вартість мобільного телефону моделі «Nokia 6300» ;
- протоколом огляду предмету від 02.07.2010 року;
- розпискою ОСОБА_5 про отримання на відповідальне зберігання мобільного телефону «Nokia 6300» ;
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України (в редакції 2001 року), та у відповідності до ст.299 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ст. 299 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів справи.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 186 КК України (в редакції 2001 року) - відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту, 17.05.2010 року.
Разом з тим з матеріалів кримінального провадження вбачається, що дане кримінальне провадження перебуває на розгляді у суді з 01.07.2010 року, обвинувачений ОСОБА_4 протягом тривалого періоду часу не з`являвся у судові засідання без поважних причин, у зв`язку з чим ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 24.09.2010 року був оголошений у розшук, а провадження по справі зупинено.
Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
З огляду на зазначене та те, що судом встановлено обставини і отримано об`єктивні докази на підтвердження підстав для зупинення та переривання строків давності, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України, суд вважає, що відсутні підстави звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності зв`язку з закінченням строків давності.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, визнав вину та щиро кається у скоєному, відсутність у потерпілого вимог матеріального характеру, матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення майна, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає доцільним і можливимпризначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в дохід держави, бо вважає це покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 299,324, 332-335 КПК України (в редакції 1960 року), суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України (в редакції 2001 року) та призначити покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia 6300», вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 15 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1