У Х В А Л А
Справа № 285/1767/20

провадження № 1-кс/0285/503/21

21 квітня 2021 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 та:
прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури - ОСОБА_3 ,
особа, яка подала скаргу: не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора від 7 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання потерпілого та зобов`язання повторно розглянути клопотання про проведення досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення згідно ч. 4 ст. 190 КК України, зміну підслідності у кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною скаргою, у якій просить зобов`язати прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 повторно розглянути його клопотання про проведення досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (змінити кваліфікацію з ч. 1 на ч. 1 ст. 190 КК України), й відповідно зміну підслідності кримінального провадження з сектору дізнання Новоград-Волинського РВП ГУНП у Житомирській області на слідчий відділ зазначеного відділу поліції.
В обґрунтування скарги зазначає, що 5.12.2019 року розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Досудове розслідування розпочато з приводу того, що відносно скаржника були вчинені шахрайські дії при здійснені продажу належної ОСОБА_4 на праві власності квартири. 19.02.2019 року невстановлена особа шляхом обману ОСОБА_4 під приводом допомоги у продажі його квартири, отримавши від нього доручення на продаж квартири, без відома ОСОБА_4 , продала вказану квартиру та не повернула йому грошей за продаж, чим спричинила останньому матеріального збитку. Продаж квартири був здійснений представником, який не був уповноважений на вчинення таких правочинів від імені ОСОБА_4 . Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.02.2019 року, належна скаржнику квартира була продана за ціною 240 996 грн. Враховуючи, що вказані шахрайські дії були вчиненні відносно скаржника групою осіб та в особливо великих розмірах (240 996 грн.), а тому досудове розслідування має проводитись за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а не ч. 1 ст. 190 КК України, тобто вказане діяння не може бути визнано кримінальним проступком, який підслідний сектору дізнання відділу поліції, а є злочином, який підслідний слідчому відділенню відповідного відділу поліції. У зв`язку з цим, у квітні 2021 року скаржник звернувся до Новоград-Волинської окружної прокуратури з клопотанням про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 на ч. 4 ст. 190 КК України й відповідно зміну підслідності з сектору дізнання відділу поліції на слідче відділення відділу поліції. Однак прокурором було необґрунтовано відмовлено скаржнику у задоволенні такого клопотання, оскільки експертиза щодо вартості реалізованої квартири не проведена, розмір матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, не встановлено, а даних, які б вказували на вчинення зазначеного кримінального правопорушення організованою групою в ході досудового розслідування, не здобуто. Скаржник посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 8.09.2020 року № 750/4082/16-к, згідно якої експертиза не повинна призначатись у випадку, коли предметом кримінального правопорушення є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можна достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування. Ціна реалізованої квартири зазначена у договорі купівлі-продажу квартири від від 15.02.2019 року, а тому відсутня необхідність у призначенні експертизи з метою встановлення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.
Скаржник в судове засідання не прибув. З метою повідомлення особи, яка подала скаргу, про дату, час та місце судового засідання, секретарем судового засідання були здійснені виклики на номер мобільного телефону, зазначеного у скарзі, однак абонент слухавку не піднімає.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги, пояснив, що в межах зазначеного кримінального провадження отримано зразки підписів та почерку у потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 з метою проведення почеркознавчої експертизи. Призначено почеркознавчу експертизу підписів, виконаних у довіреності від 20.11.2018 року. На момент проведення досудового розслідування обставин вчинення вказаного злочину в особливо великих розмірах або організованою групою, слідстовм не встановлено, а тому відсутні правові підстави для зміни кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 на ч. 4 ст. 190 КК України.
Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши суть скарги, дослідивши матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні СД Новоград-Волинського РВП перебувають матеріали досудового розслідування № 0001434 від 5.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Згідно матеріалів кримінального провадження 19.02.2019 року невстановлена особа шляхом обману ОСОБА_4 під приводом допомоги у продажі його квартири, отримавши від нього довіреність на продаж однокімнатної квартири у м. Новограді-Волинському, без відома ОСОБА_4 , продала вказану квартиру та не повернула йому коштів за продаж житла, чим спричинила останньому матеріального збитку.
У квітні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до Новоград-Волинської окружної прокуратури з клопотанням про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 на ч. 4 ст. 190 КК України й відповідно зміну підслідності кримінального провадження з сектору дізнання відділу поліції на слідче відділення відділу поліції, оскільки згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.02.2019 року, належна скаржнику квартира була продана за ціною 240 996 грн., тому вказані шахрайські дії були вчиненні відносно скаржника групою осіб та в особливо великих розмірах.
Постановою прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури від 7.04.2021 року у задоволенні зазначеного клопотання ОСОБА_4 відмовлено, оскільки експертиза щодо вартості реалізованої квартири не проведена, розмір матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням, не встановлено, а даних, які б вказували на вчинення зазначеного кримінального правопорушення організованою групою в ході досудового розслідування, не здобуто (а.с. 5).
Згідно листа керівника Новоград-Волинської окружної прокуратури від 21.04.2021 року у межах зазначеного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.01.2021 року у приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу отримано тимчасовий доступ до оригіналу довіреності від 20.11.2018 року на продаж квартири АДРЕСА_1 ; отримано зразки підписів у потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 і призначено почеркознавчу експертизу підписів, виконаних у довіреності від 20.11.2018 року, на підставі якої було здійснено відчуження квартири. Матеріали кримінального провадження направленні до Житомирської обласної прокуратури.
Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.
Згідно ч.ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно із ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.
Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Положеннями ч. 2 ст. 242 КПК передбачено перелік випадків, коли слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи.
У скарзі ОСОБА_4 посилався Постанову Верховного Суду від 8.09.2020 року № 750/4082/16-к, у якій суд касаційної інстанції висловив правову позицію про те, що імперативність п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування
Згідно матеріалів долучених до скарги, а також наданих прокурором в судовому засіданні, вбачається, що з метою виконання завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а також всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, з дотриманням повноважень, передбачених ч. 2 ст. 93 КПК України, посадовою особою органу досудового розслідування прийнято постанову про призначення почеркознавчої експертизи підписів, виконаних у довіреності від 20.11.2018 року, на підставі якої було здійснено відчуження квартири, а матеріали досудового розслідування направлені до Житомирської обласної прокуратури.
Посилання скаржника на Постанову Верховного Суду від 8.09.2020 року № 750/4082/16-к, як на підставу для задоволення скарги, а також незаконність відмови прокурора у задоволенні клопотання про перекваліфікацію злочину з ч. 1 на ч. 4 ст. 190 КПК України та зміну підслідності, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
В обґрунтування скарги ОСОБА_4 зазначав, що наявні підстави для перекваліфікації злочину з ч. 1 на ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки кримінальне правопорушення вчинено групою осіб та в особливо великих розмірах.
Окрім показань самого ОСОБА_4 , будь-яких доказів, що вказане правопорушення вчинено групою осіб, матеріали досудового розслідування не містять, а скаржником у порушення вимог ч.1 ч.2 ст. 22 КПК України не надано доказів на підтвердження таких обставин.
Щодо доводів скаржника про вчинення злочину в особливо великих розмірах, слідчий суддя зазначає наступне.
Зі змісту поданої ОСОБА_4 скарги вбачається, що продаж належної ОСОБА_4 квартири відбувся на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2019 року за ціною 240 996 грн.
Частиною 4 ст. 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.
Відповідно до ч. 4 Примітки статті 185 КК України у статті 190 цього Кодексу в особливо великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, що вчинене однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.
Згідно із пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.
Згідно із статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік (чинного на момент вчинення злочину) установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який з 1 січня 2019 року складає 1 921 грн.
Отже, в даному випадку наявність ознак вчинення шахрайства в особливо великих розмірах згідно ч. 4 ст. 190 КК України може мати місце коли розмір матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням перевищує в 600 і більше неоподаткованих мінімумів доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, при цьому сума неоподатковуваного мінімуму дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, тобто суму від 576 300 грн. (1 921 грн. х 50% х 600).
Оскільки належна скаржнику квартира була відчужена за ціною 240 996 грн., то відсутні ознаки вчинення шахрайства в особливо великих розмірах (ч. 4 ст. 190 КК України).
За таких обставин, доводи викладені у скарзі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, належні і допустимі докази на підтвердження викладених у скарзі обставин, ОСОБА_4 не надано.
Таким чином відмовляючи в задоволенні клопотання про перекваліфікацію злочину з ч. 1 на ч. 4 ст. 190 КК України, прокурор діяв відповідно до вимог закону.
При цьому, згідно матеріалів наданих прокурором в судовому засіданні, вбачається, що з метою виконання завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а також всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, з дотриманням повноважень, передбачених ч. 2 ст. 93 КПК України, посадовою особою органу досудового розслідування прийнято постанову про призначення почеркознавчої експертизи підписів, виконаних у довіреності від 20.11.2018 року, на підставі якої було здійснено відчуження квартири, а матеріали досудового розслідування направлені до Житомирської обласної прокуратури.
Разом з тим, частиною 3 ст. 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, вчинене у великих розмірах. Згідно ч. 3 Примітки статті 185 КК України у статті 190 цього Кодексу у великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, що вчинене однією особою чи групою осіб на суму, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення (від 240 125 грн). Ціна продажу квартири - 240 996 грн. ОСОБА_4 відповідно до ст. 56 КПК України не позбавлений можливості звернутися до прокурора з клопотанням про проведення досудового розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (змінити кваліфікацію злочину).
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою, не підтверджується належними доказами, а тому не підлягає задоволенню.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора від 7 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання потерпілого та зобов`язання повторно розглянути клопотання про проведення досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення ч. 4 ст. 190 КК України, зміну підслідності у кримінальному провадженні відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвалу складено в повному обсязі та підписано 23 квітня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1