УХВАЛА
11 травня 2021 року

м. Київ
справа № 352/1375/20

провадження № 51-2339ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року,
встановив:
У поданій касаційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2021 року.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак усупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга засудженого адресована Верховному Суду України.
При цьому засудженому на виконання вимог п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК необхідно зазначити правильну назву судового рішення суду апеляційної інстанції, що ним оскаржується. Так, у касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2021 року, в той час до касаційної скарги долучає ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Так, у касаційній скарзі засуджений, заявляючи вимогу до суду касаційної інстанції про скасування рішення апеляційного суду, не вказує у чому полягають порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг сторони захисту на рішення суду першої інстанції, яке постановлене в порядку статей 459 467 КПК, тобто не наводить обґрунтування необхідності скасування судового рішення з урахуванням положень статей 412 414 КПК.
Крім того, касаційна скарга ОСОБА_4 не містить жодних доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційних скарг сторони захисту.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Викладені в касаційній скарзі засудженого вимоги до касаційного суду не узгоджуються з наведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.
Так, вимога засудженого про скасування ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2021 року, не узгоджується із вищенаведеними положеннями закону щодо повноважень суду касаційної інстанції, оскільки ОСОБА_4 не зазначає яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
З огляду на те, що касаційна скарга не узгоджується з вимогами, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Також колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду вважає за необхідне згідно з приписами ст. 20 КПКроз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, на всі види правових послуг, передбачені ч. 2 ст. 13 цього Закону (в тому числі захист і складання документів процесуального характеру).
Захист особи, засудженої до покарання у виді позбавлення волі, забезпечення представництва її інтересів, а також складання документів процесуального характеру забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги за зверненням такої особи або за ухвалою суду.
Таким чином, засуджений не позбавлений можливості звернутися до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за місцем відбування покарання для одержання правової допомоги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3