КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 09.04.2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Фастівського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження №0008388 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 189, ст. 257 КК України та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 189, ст. 257, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2021 року під час вирішення питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. 331 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.04.2021 року.
Також цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_5 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 177, 178, 184, 194, 196, 199 КПК України та положень викладених в судових актах Європейського суду з прав людини, а тому вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою і невмотивованою, винесену з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України та з грубим порушенням принципу змагальності сторін. На переконання апелянта, під час вирішення питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який є винятковим, найсуворішим видом запобіжного заходу, прокурор не навів переконливих доводів щодо наявності підстав для продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою з посиланням на конкретні матеріали та не обґрунтував своєї позиції щодо неможливості застосування інших заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а приймаючи рішення про продовження йому строку тримання під вартою, суд послався на ризики, які вже втратили свою актуальність.

Також апелянт вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою вже 3 роки 11 місяців і на теперішній час у кримінальному провадженні №0008388 відсутні будь-які ризики, передбачені п.п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, що в сукупності з іншими наявними у справі даними виключає необхідність застосування стосовно нього найбільш суворого виду запобіжного заходу та свідчить про можливість застосування до ОСОБА_6 цілодобового домашнього арешту, що буде цілком достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки під час судового розгляду.
Крім того, апелянт звертає увагу, що вирішення питання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою відбувалось без письмового клопотання прокурора, який в черговий раз не надав стороні захисту копію цього клопотання разом з матеріалами, які обґрунтовують його доводи, що порушує принцип рівності усіх учасників кримінального провадження та право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист.

Іншим обвинуваченим та його захисником вказана ухвала суду не оскаржується.

Відповідно до положень ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник чи законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу захисник ОСОБА_5 не заявляв клопотання про розгляд його апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження, і таких клопотань від інших учасників кримінального провадження не надходило, апеляційний суд, відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі останніх.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 та копії матеріалів з кримінального провадження №1-кп/381/31/21 (справа №381/327/18), що надійшли із суду першої інстанції на запит апеляційного суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргазахисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер та тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 189, ст. 257 КК України та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його винуватості, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, відсутність на території України міцних соціальних зв`язків, місця роботи та постійного місця проживання, а відтак суд дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування стосовно нього більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти наявним ризикам.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою,колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, пославшись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виражаються в тому, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого свідчать про неможливість застосування стосовно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду даного кримінального провадження.

Апеляційні доводи захисника про те, що приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд послався на ризики, які вже втратили свою актуальність, а також твердження апелянта про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою та існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апелянтом не наведено, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та вважає недостатнім застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Доводи апеляційної скарги про те, що вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою відбувалось без письмового клопотання прокурора, який не вручив стороні захисту копію цього клопотання разом з матеріалами, які обґрунтовують його доводи, що на думку апелянта порушує принцип рівності учасників кримінального провадження та право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вказане кримінальне провадження №0008388 по обвинуваченню ОСОБА_6 перебуває вже на стадії судового розгляду і питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд розглянув відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України, згідно якої, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку раніше обраного запобіжного заходу.

За викладеним, ухвала Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою, належним чином мотивованою, і підстав для її скасування та застосування стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 189, ст. 257 КК України, більш м`якого запобіжного заходу у виді у виді цілодобового домашнього арешту, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.04.2021 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3