ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 05.05.2021р. за №0000327, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м.Запоріжжя, громадянки України, освіта середня-спеціальна, незаміжня, не працює, раніше судима: 1) 05.02.2021р. Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.309, ст.75 КК України до 1-го року обмеження волі з випробувальним терміном 1 рік; 2) 09.02.2021р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 3-х років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03.05.2021р. приблизно о 20.30год. ОСОБА_4 , знаходячись в підсобному приміщенні на території будівництва автомобільної мийки навпроти будинку №17 по пр.Ювілейний м.Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 заснув, таємно викрала належний останньому мобільний телефон «Meizu» моделі «М578Н», вартістю 1166,67грн., після чого залишила місця події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що вона в зазначений день та час разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 розпивала спиртні напої в приміщенні на будівництві, де він працював. Під час вжиття спиртних напоїв вони слухали музику на його мобільному телефоні. Потім він поставив мобільний телефон на зарядку і заснув. Вона, скориставшись цим, забрала телефон і пішла. Телефон узяла для особистого користування. Через два дні вона повернула телефон працівникам поліції. Також пояснила, що вона незаміжня, останні півроку перебувала у фактичних шлюбних відносинах з чоловіком, працювала неофіційно, заробітки були нерегулярні. В скоєному щиро кається, просить суворо не карати і не позбавляти її волі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, претензій матеріального та морального характеру на даний час до обвинуваченої не має, просить призначити покарання на розсуд суду.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченою своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, у скоєнні якого суд визнає її винуватою.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення злочин невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, яка раніше судима за аналогічне кримінальне правопорушення та інші, судимості не зняті та не погашені, будучи звільненою від відбуття покарання за попередніми вироками з випробуванням, вчинила новий злочин в період іспитового строку, офіційно не працює, відомостей про наявність будь-яких джерел доходу немає, незаміжня, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд не встановив.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Також суд враховує, що вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2021р., який набрав законної сили 10.03.2021р., ОСОБА_4 засуджена до 1-го року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування цього покарання з іспитовим строком на 1 рік, вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09.02.2021р., який набрав законної сили 23.06.2021р., - за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування цього покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Кримінальне правопорушення в межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 вчинила 03.05.2021р., тобто після постановлення вищевказаних вироків і до відбуття призначеного ними покарання.

У зв`язку з цим, суд вважає необхідним визначити обвинуваченій ОСОБА_4 остаточне покарання за правилами ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутих частин покарання за вироками Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2021р. та Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09.02.2021р.

При цьому, враховуючи характер та систематичність протиправних дій обвинуваченої, дані про її особу, суд вважає, що призначене покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 повинна відбувати реально.

В межах даного кримінального провадження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався. Однак остання з 15.07.2021р. тримається під вартою в межах іншого кримінального провадження. У зв`язку з цим підстав для застосування до неї запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили суд не знаходить.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання за цією статтею у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, із застосуванням правил ст.72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2021р. та невідбуту частину покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09.02.2021р. та призначити остаточно ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Строк відбуття покарання рахувати з 15.07.2021р.

Речові докази: 1) мобільний телефон «Meizu», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який переданий потерпілому ОСОБА_6 , та коробку білого кольору від мобільного телефону з написом «М2», яка знаходиться в камері схову речових доказів ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, повернути потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченою, яка тримається під вартою, - в цей же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору.

Суддя ОСОБА_1

28.07.2021