Справа № 478/2026/19
Провадж.№ 1-кп/481/20/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021 року Новобузький районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та їхніх захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , а також клопотання ОСОБА_9 про заміну запобіжного заходу, на домашній арешт, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000290 від 20 червня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України,
встановив:

В провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 22.06.2019 року ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою який на стадії досудового слідства неодноразово продовжувався.
Ухвалою слідчого судді від 22.06.2019 року ОСОБА_10 , також, було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою який на стадії досудового слідства неодноразово продовжувався.
Ухвалою суду від 20 грудня 2019 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України призначалось до судового розгляду та було продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 та обвинуваченому ОСОБА_10 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами від 06.02.2020 року, від 03.04.2020 року від 14.05.2020 року, від 17.06.2020 року , 05.08.2020 року, 22.09.2020 року, 18.11.2020 року та 14.01.2021 року. Строк обраного та продовженого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 14 березня 2021 року.
У судовому засіданні прокурор заявила клопотання, в якому просила суд продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, не працевлаштований; обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі, вчинити інше кримінальне правопорушення, застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду.
Також прокурор клопотала про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, не працевлаштований, обвинувачений може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі, вчинити інше кримінальне правопорушення, застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні проти задоволення такого клопотання заперечив з підстав його необґрунтованості та безпідставності.
Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні повторно заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід на інший, а саме - у виді домашнього арешту. Вкотре звернув увагу суду на те, що його довготривале тримання під вартою є зовсім безпідставним, сторона обвинувачення не довела жодним чином його винуватості у інкримінованих йому злочинах, про що він заявляв і раніше.
Обвинувачений ОСОБА_10 відмовився від висловлення своєї позиції щодо заявленого прокурором клопотання та передав слово своєму захиснику.
Захисник ОСОБА_12 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Крім того, просив не брати до уваги надану прокурором довідку щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки прокурором в порушення закону та без дозволу самого обвинуваченого було оголошено його діагнози, поставлені лікарями.
Суд, проаналізувавши клопотання прокурора, заслухавши його думку, та думку інших учасників судового провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в клопотанні захисників про зміну запобіжного заходу більш м`який слід відмовити, виходячи з наступного.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Кожного разу, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалами слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2019 року відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід тримання під вартою. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 січня 2021 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно ОСОБА_9 вкотре продовжено до 14.03.2021 року.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2019 року відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід тримання під вартою. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 січня 2021 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно ОСОБА_10 вкотре продовжено до 14.03.2021 року.
Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку дії такого, як до обвинуваченого ОСОБА_10 , так і до обвинуваченого ОСОБА_9 стали достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в справі, вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому судом, враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_9 та особу обвинуваченого ОСОБА_10 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_9 під варту, продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Також суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_10 під варту, продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися всі обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Суд звертає увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочин передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, те, що він до затримання не був офіційно працевлаштований, що підтверджує ризик повторного вчинення злочинів обвинуваченим. Крім того, враховуючи наведене, те, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, коли докази у справі не досліджувались, не допитані усі свідки та потерпілий, слушними є також аргументи про існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого з боку обвинуваченого. При цьому, судом було враховано стан здоров`я обвинуваченого, а саме, що матеріали провадження не містять даних, які свідчать про неможливість забезпечення обвинуваченому належного лікування адміністрацією установи попереднього ув`язнення у разі захворювання, а тому, ОСОБА_10 може утримуватись в установі попереднього ув`язнення та отримувати за місцем попереднього ув`язнення необхідну медичну допомогу. Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_10 , на думку суду, відповідає охороні прав та інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Також суд звертає увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочин передбаченого п. 12 ч.2 ст.115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, те, що він до затримання не був офіційно працевлаштований, що підтверджує ризик повторного вчинення злочинів обвинуваченим. Крім того, враховуючи наведене, те, що на даному етапі розгляду кримінального провадження, коли письмові докази у справі не досліджувались, не усі свідки допитані, не допитаний потерпілий. Слушними є також аргументи про існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого з боку обвинуваченого. Судом враховано стан здоров`я обвинуваченого, а саме, що матеріали провадження не містять даних, які свідчать про неможливість забезпечення обвинуваченому належного лікування адміністрацією установи попереднього ув`язнення у разі захворювання, а тому, ОСОБА_9 може утримуватись в установі попереднього ув`язнення та отримувати за місцем попереднього ув`язнення необхідну медичну допомогу. Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_9 , на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Суд не відхиляє доводів на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.
Щоразу обвинуваченим ОСОБА_9 заявлялось клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Однак суду, вкотре, не надано письмових доказів того, що обвинувачений ОСОБА_9 має зареєстроване постійне місце проживання, натомість судом встановлено, що він не має постійного зареєстрованого місця проживання, а за останнім місцем свого фактичного проживання він проживав лише пів року, як сам і пояснив у одному з попередніх засідань. Крім того сім`ї, дітей, постійного місця роботи обвинувачений не має, а тому зважаючи на відсутність соціальних зв`язків, у обвинуваченого є можливість постійно змінювати своє місце проживання.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінується обвинуваченим, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_9 та тяжкості інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, відсутність медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для усього суспільства в цілому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.
Враховуючи викладене суд вважає, за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу - домашнього арешту слід відмовити.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_10 та тяжкості інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід, у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для усього суспільства в цілому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають зміну запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який.
Враховуючи викладене суд вважає, за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 350, 369- 371 КПК України, суд
постановив:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_9 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 11 березня 2021 року по 09 травня 2021 року, включно.
Обвинуваченому ОСОБА_10 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 11 березня 2021 року до 09 травня 2021 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_7 , обвинуваченому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , захисникам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також скерувати начальнику державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.
Строк дії ухвали шістдесят днів.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали буде о 13:30 год. 12.03.2021 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Присяжні: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5