ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 647/3235/20
Номер провадження : 11-кп/819/552/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року травня місяця 25 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката - ОСОБА_9 ,

особи, відносно якої передбачається застосування примусових

заходів виховного характеру - ОСОБА_10

законного представника неповнолітнього - ОСОБА_11

адвоката - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000663 від 22.10.2019, за апеляційними скаргами прокурора зі змінами та захисника на ухвалу Бериславського районного суду Херсонської області від 25 березня 2021 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 25 березня 2021 року, застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берислав Херсонської області, ромської національності, громадянина України, без освіти, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, а саме професійного училища соціальної реабілітації до його виправлення строком на шість місяців.
Судом ухвалено, що речові докази такі як легковий автомобіль марки ВАЗ 2101, д.н. НОМЕР_1 користувачем якого є ОСОБА_13 , та власником якого на підставі довідки № 31/21/45 1459 Територіального центру МВС № 6545, є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - повернуто власнику та мопед чорного кольору марки «Honda», моделі Dio AF-27, номер рами НОМЕР_2 , об`єм двигуна 49,9 см3 - повернуто власнику.
За ухвалою суду, Неповнолітній ОСОБА_10 , 22.10.2019 року приблизно о 19.30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по вул. Херсонській зі сторони вул. Різдв`яної у напрямку вул. Овражної, в районі будинку № 194 у м. Бериславі, Херсонської області, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 б), 10.1, та 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (зі змінами та доповненнями), проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, та під час об`їзду перешкоди, не обравши при цьому безпечну швидкість руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення вказаного автомобіля зі скутером «Honda Dio AF27», номер рами « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку.
Унаслідок даної дорожньо-транспортної події:
- водію скутера «Honda Dio AF27», номер рами « НОМЕР_2 », ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 67 від 20.12.2019 року заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому наріжного відростку лівої великої гомілкової кістки зі зміщенням та вивихом гомілки, закритого перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків, забійних ран та саден обличчя, розвиненої гострої крововтрати, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя;
- пасажиру скутера «Honda Dio AF27», номер рами « НОМЕР_2 », ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 68 від 20.12.2019 року заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого подвійного перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому лівої великої гомілкової кістки зі зміщенням уламків, закритого перелому лівого надколінника зі зміщенням уламків, рани лівої гомілки, ускладнених гострою крововтратою, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Вказані наслідки перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з грубим порушенням водієм автомобіля ВАЗ 2101, р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , Правил дорожнього руху України, а саме:
п. 2.3 б) згідно з яким, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 10.1. згідно з яким, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 12.1 згідно з яким, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Таким чином, ОСОБА_15 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.
На вказану ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу зі змінами в якій просить скасувати ухвалу суду та кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд посилаючись на те, що судом не враховано що довідка на підставі якої встановлено стан здоров`я ОСОБА_16 на час ухвалення рішення суду була не дійсна, та те що судом не вирішено питання щодо всіх речових доказів та арештованого майна.
На вказану ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду та кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд, де вважає ухвалу суду незаконною та такою що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставне застосування найсуворішого виду примусового засобу виховного характеру. Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд неповно з`ясував обсяг відомостей про особу неповнолітнього, де судом взято до уваги довідку про стан здоров`я ОСОБА_16 яка на час ухвалення рішення суду була не дійсна, не врахував відсутність доказів, що були б підставою для обрання найбільш суворого виду примусового заходу виховного характеру та доказів на підтвердження, що неповнолітній не піддається виховному впливу. Зазначає, що суд не дослідив і не дав належної оцінки тому що неповнолітній активно сприяв розкриттю злочину, не притягувався до кримінальної відповідальності не перебував на обліку у Службі ювенальної превенції, шкода відшкодована його матір`ю як головою сім`ї.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, думку прокурора про підтримку своєї апеляційної скарги, думку потерпілих їх представника, обвинуваченого та його захисника про підтримку апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, яке підпадає під ознака діяння передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовано доказами, які досліджено судом при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та ніким не оспорюються, тому суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні ОСОБА_10 в присутності законного представника ОСОБА_11 , захисника, свою вину у вчиненні діяння, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю і просив застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент скоєння суспільно небезпечного діяння, за ст.22 КК України, не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, тобто не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
За ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.
За ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. 2. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом. 3. До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає. 4. Суд може також визнати за необхідне призначити неповнолітньому вихователя в порядку, передбаченому законом.

За ст. 485 КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються: 1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними; 2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння; 3) умови життя та виховання неповнолітнього; 4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
За ч.1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до досягнення віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосовувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
За ІНСТРУКЦІЄЮ «Про медичне обстеження дітей і підлітків, які направляються до загальноосвітніх шкіл та професійних училищ соціальної реабілітації для дітей і підлітків, які потребують особливих умов виховання» Затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я і Міністерства освіти України від 05.05.1997 р. N 137/131 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 серпня 1997 р. за N 328/2132 , п 2. До загальноосвітніх шкіл соціальної реабілітації направляються неповнолітні віком від 11 до 14 років, а до професійних училищ соціальної реабілітації віком від 14 років, з нормальним інтелектом і здоров`ям. Медичний огляд неповнолітніх для визначення можливості їхнього утримання у загальноосвітніх школах та професійних училищах соціальної реабілітації проводиться до розгляду справ у судових органах на підставі запитів однієї з таких інстанцій: суду, слідчого, прокурора або інших уповноважених осіб органів внутрішніх справ. Дитина, підліток направляється до лікувально-профілактичних закладів у супроводі інспектора органів внутрішніх справ у справах неповнолітніх. Для скерування неповнолітніх до закладів соціальної реабілітації лікувально-профілактичними закладами повинні бути надані такі медичні документи: - до школи соціальної реабілітації:

а) медична карта дитини (ф. 026/0);

б) вкладний листок на підлітка до медичної карти

амбулаторного хворого (ф. 025-1/0);

в) карта профілактичних щеплень (ф. 063/0);

г) дані лабораторних аналізів за давністю не більше місяця.

- до професійного училища соціальної реабілітації:

а) медична довідка (професійний висновок лікаря) ф. 086-0;

б) медична карта амбулаторного хворого (ф. 025-0);

в) вкладний листок на підлітка до медичної карти

амбулаторного хворого (ф. 025-1/0);

г) дані лабораторних аналізів за давністю не більше місяця.

п.7. Медичні довідки дійсні протягом одного місяця з дня обстеження з обов`язковим зазначенням дати їх видачі, підписом головного лікаря або завідувача поліклініки і завірені печаткою лікувально-профілактичного закладу.

За довідкою «Бериславського районного центру первинної медико-санітарної допомоги» про стан здоров`я ОСОБА_10 складеної 16.10.2021 року (а.п. 107) встановлено що останній «соматично здоровий», вказану довідку надано прокурором в судовому засіданні разом з матеріалами провадження, висновки її під час постановлення рішення судом ніким не заперечувались та відомості про те, що неповнолітній ОСОБА_10 не може утримуватися у професійних училищах соціальної реабілітації відсутні, тобто судом обґрунтовано взято до уваги вказану довідку.

Судом враховано характер вичиненого суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч.2 ст. 286 КК України, наслідки цих діянь, де потерпілим було завдано тяжкі тілесні ушкодження, особу неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому станом на час розгляду клопотання виповнилось 17, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, не судимий, його соціальні зв`язки та умови проживання, де він характеризується посередньо, перебуває під наглядом матері і на думку колегії суддів обґрунтовано дійшов висновку, що до ОСОБА_10 необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді його направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, а саме професійного училища соціальної реабілітації до його виправлення на шість місяців.

Апеляційні скарги, виходячи з вище наведено, задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Також не підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора оскільки судом при ухваленні вказаної ухвали вирішено питання щодо речових доказів та арештованого майна, та прокурором, в апеляційній скарзі, взагалі не зазначено, щодо яких речових доказів та документів не прийнято рішення.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає що ухвала суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора зі змінами та захисника залишити без задоволення.

Ухвалу Бериславського районного суду Херсонської області від 25 березня 2021 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 , залишити - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)