ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1372/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 , -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Утківка, Харківського району, Харківської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, осіб на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.06.2016 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 17.09.2020 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 190, ст. 71,72 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначено йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України з врахуванням того, що ОСОБА_7 засуджується за вчинення кримінального правопорушення, вчиненого до ухвалення вироку 17.09.2020 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, 71, 72 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом часткового складання покарань за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.09.2020 року та цим вироком та остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Встановлено обчислювати строк відбуття покарання з моменту затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.. 208 КПК України, тобто з 17.07.2020 року.
Згідно вироку? 17 липня 2020 року близько 13 години 40 хвилин ОСОБА_7 спільно з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_9 , в цей момент у ОСОБА_7 та у невстановленої в ході досудового розслідування особи виник спільний злочинний умисел на вчинення відкритого викрадення майна, тобто грабежу.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи і незаконного особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_7 спільно з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження стали переслідувати потерпілого ОСОБА_9 до під`їзду №8, будинку АДРЕСА_3 . Після чого, увійшовши до вказаного під`їзду за ОСОБА_9 , за попередньою змовою, із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, нанесли удари ОСОБА_9 з заду по голові, в область потилиці, внаслідок чого ОСОБА_9 втратив рівновагу та впав на підлогу, після чого ОСОБА_7 спільно з невстановленою в ході досудового розслідування особою, в час коли ОСОБА_9 бачив та розумів протиправний характер дій ОСОБА_7 та невстановленої особи, а останні, у свою чергу, усвідомлювали цю обставину, витягнувши з кишень на одязі ОСОБА_9 , відкрито заволоділи належними йому грошовими коштами у розмірі 500грн., чоловічим гаманцем вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №187 від 27.08.2020 270 гривень та мобільним телефоном ТМ «Huawei Y6» вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №174 від 28.08.2020 3049,00 гривень. Після чого, ОСОБА_7 спільно з невстановленою особою з місця скоєння злочину зникли, обернувши на свою користь викрадені 500 гривень, чоловічий гаманець та мобільний телефон ТМ «Huawei Y6», розпорядившись ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3819,00 гривень.
В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок змінити та пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Вказує, що ОСОБА_7 визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, погодився на судовий розгляд у скороченому порядку, має молодий вік, при цьому має захворювання тромбофлебіт та матір старше 70 років. Цивільний позов не заявлявся.
Таким чином, на думку захисника, суд мав можливість призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання.
Також просить зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зазначає, що оскаржуваним вироком призначено покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України та враховано вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 17.09.2020 року, яким в свою чергу призначалося покарання на підставі ст. 71 КК України та була частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.06.2016 року.
При цьому епізод за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.06.2016 року було вчинено у час дії закону ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить пом`якшити призначене покарання, застосувавши ст. 69 КК України.
Вказує, що характеризується позитивно, потребує кваліфікованого лікування, при цьому на утриманні має матір, яка потребує допомоги.
Зазначає, що визнає вину, має намір стати законослухняним громадянином.
Прокурор до початку судового розгляду від своєї апеляційної скарги відмовився.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що викладені у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого у апеляційних скаргах не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі останній раз 17.09.2020 року за ч. 1 ст.190, 71,72 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, вирок суду набрав законної сили, призначене судом покарання ОСОБА_7 не відбув, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Обставин, які згідно з положеннями статті 66, 67 КК України, пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.
Таким чином висновок суду стосовно виду та розміру як покарання за ч.2 ст. 186 КК України так і остаточного покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_7 - є обґрунтованим.
Що стосується апеляційних доводів апелянта стосовно можливості пом`якшення йому покарання, колегія суддів зазначає наступне.
На думку колегії суддів, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та відомості про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення в тому числі корисливих злочинів, вже звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, проте продовжив злочинну діялність, у обвинуваченого відсутні умови для пом`якшення покарання.
Крім того належить врахувати, що суд першої інстанції призначив покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців позбавлення волі, тобто у розмірі наближеному до мінімального, передбаченого санкцією відповідної статті КК України.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України суд першої інстанції обрав шлях часткового складання покарань, а не повного складання, як це передбачено положеннями ст 70 КК України.
Що стосується клопотання обвинуваченого про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 був ознайомлений з матеріалами справи в повному обсязі, про що свідчить розписка ОСОБА_7 від 18.01.2021 року (арк. 142) та від 20.01.2021 (арк. 154).
Таким чином право обвинуваченого на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження було в повному обсязі забезпечено судом без жодних обмежень.
Крім того захисник ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Злочин у даному кримінальному провадженні було вчинено 17.07.2020 року, тобто після 20 червня 2017 року.
В іншому кримінальному провадженні, в якому було ухвалено вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 17.09.2020 року, обвинувачений під вартою не перебував, подія злочину 20.03.2019 року.
Таким чином дія Закону №838-VIII від 26.11.2015 року на ОСОБА_7 не поширюється, а тому належить відмовити захиснику у задоволенні її клопотання.
З огляду на викладене, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено підстав, які свідчать на користь апеляційних доводів захисника, щодо необхідності зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання, що унеможливлює задоволення її апеляційних вимог.
Відтак, призначене обвинуваченому остаточне покарання є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Київського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді