ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1026/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції №635/8502/14
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.05.2009 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;

- 09.07.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки;

- 30.09.2014 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.310, ч.1 ст.306 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

початок строку 11.08.2014 року, кінець строку 22.11.2021 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що матеріали особової справи не містять даних про розгляд питання адміністрацією колонії про умовно-дострокове звільнення, а матеріали провадження не є переконливими, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду. Зазначив, що засуджений порушував вимоги режиму тримання в ДУ «Хролівський виправний центр №140», а саме 20.06.2020 року та 16.06.2020 року, а також протягом всього часу відбування покарання систематично допускав порушення режиму тримання за що засуджений має одне стягнення.

В апеляційній скарзі захисник посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що ОСОБА_8 за весь час відбування покарання має шість заохочень та лише одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку; сплатив всі судові витрати; працює; за вироком суду діями ОСОБА_8 не завдано жодних збитків, підтримує соціальні зв`язки з рідними, перехворів на туберкульоз, а також в нього померли мати та батько. На думку захисника суд безпідставно відмовив стороні захисту у долученні довідки про сплату ОСОБА_8 судових витрат та свідоцтва про смерть родичів, оскільки ці дані характеризують особу засудженого. Наголосив, що суд першої інстанції послався на докази, які не були досліджені в ході судового розгляду, а саме рапорти начальника відділення СПС ОСОБА_9 від 26.06.2020 року та від 28.06.2020 року. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою звільнити засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_8 , його поведінку та ставлення до праці.

Як вбачається з ухвали суду, суд першої інстанції взяв до уваги дані які містяться у характеристиці засудженого ОСОБА_8 від 31.08.2020 року, відповідно до якої засуджений ОСОБА_8 з 14.08.2014 року по 10.11.2014 року перебував у Харківському слідчому ізоляторі. До праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, характеризувався посередньо.

З 10.01.2015 року по 07.12.2016 року перебував в лікувальному закладі при державній установі «Покровська виправна колонія (№ 17). До праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією станови заохочувався 1 раз. Характеризувався позитивно.

З 22.02.2016 року по 25.09.2017 року відбував покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12). До праці залучався, вимоги режиму тримання порушував один раз, за що мав одне стягнення, яке погашене в установленому законодавством порядку. З метою стимуляції право слухняної поведінки заохочувався 1 раз. Характеризувався посередньо.

З 25.09.2017 року по 23.07.2018 року перебував в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27). До праці не залучався, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав. Характеризувався посередньо.

З 23.07.2018 року по 01.08.2019 року відбував покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12). За період відбування покарання норми, що визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи не порушував. Адміністрацією установи заохочувався 2 рази. Дотримувався норм, що визначають порядок, умов відбування покарання та розпорядку дня установи. Характеризувався позитивно.

З 01.08.2019 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№140)», з перших днів перебування в виправному центрі виявив бажання працювати. Працевлаштований на контрагентському об`єкті «Зелений Фенікс», згідно зі ст.60 КВК України. Бере активну участь у проведенні ремонту житлових секцій відділення №1. За час відбування покарання випадків порушень правил відбування покарання не допускав, адміністрацією установи заохочувався 2 (два) рази. Характеризується позитивно. Бере активну участь в організації і проведенні культурно-масових- та фізкультурно-оздоровчих заходах. Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, цікавиться періодичною пресою, художньою літературою. Бере активну участь в організації і проведенні культурно- масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бере участь у програмах диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Вину у скоєному злочині визнав повністю. Виконавчі листи до установи не надходили.

Також судом першої інстанції прийнято до уваги дані, які містяться у рапортах начальника відділення СПС ОСОБА_9 від 26.06.2020 року та від 28.06.2020 року, про те, що ОСОБА_8 16 червня 2020 року та 20 червня 2020 року порушував Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Згідно матеріалів особової справи, за результатами цих рапортів адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися профілактичною бесідою із засудженим.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду, що зміст вищенаведених матеріалів не є цілком переконливим, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.

Доводи захисника про те, що суд взяв дані які містяться у вищенаведених рапортах не досліджуючи їх зміст в ході судового розгляду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані документи знаходяться в матеріалах особової справи засудженого, яка була предметом розгляду в ході судового засідання.

Крім того,як слідує із матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_8 раніше тричі судимий за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, у тому числі за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.07.2012 року, однак в період іспитового строку вчинив нові злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за що був засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.09.2014 року.

Зазначене свідчить про те, що засуджений вже неодноразово звільнявся від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, однак не виконував покладених на нього обов`язків та продовжував свою злочинну діяльність, що свідчить про антисоціальну спрямованість поведінки засудженого, підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_8 та неможливість його виправлення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Що стосується посилання захисника на довідку про виплату ОСОБА_8 судових витрат, як на підставу можливості звільнення ОСОБА_8 умовно-достроково, то колегія суддів вважає її несуттєвою в даному випадку, з урахуванням вищенаведених даних про особу засудженого.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, з урахуванням даних що містяться у характеристиці, особу засудженого, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зміст матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Харківського районного суду Харківської області від 30.09.2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: