ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №645/9982/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/105/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
УХВАЛА
Іменем України

02 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,
засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до одного року і шести місяців обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
Цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат.

Згідно вироку, 27.07.2013 року, приблизно о 01год. 30хв., ОСОБА_8 перебуваючи в громадському місці на бул. Юр`єва біля буд. № 6, Стадіонного проїзду в м. Харкові, неофіційно працюючий охоронцем атракціону, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі собаку породи овчарка по кличці «Джан», яка була без повідка, що заборонено відповідними правилами вигулу собак без повідків і намордників в не відведених для цього місцях, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що виникли між ним та малознайомим ОСОБА_7 у ОСОБА_8 раптово виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, розуміючи, що собака розуміє його команди та може причинити шкоду здоров`ю потерпілому, умисно надав собаці команду: « ОСОБА_9 , взяти!», переслідуючи на меті нанесення вказаною твариною ушкоджень, подавляючи волю потерпілого. Реагуючи на команду ОСОБА_10 , собака по кличці « ОСОБА_9 », здогнала ОСОБА_7 біля буд. АДРЕСА_2 та накинулась двома лапами на потерпілого, вчепившись зубами останньому за лівий рукав куртки, якою той прикрився, та прокусивши куртку, спричинила йому фізичний біль. В цей час, подавивши волю ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підбіг до потерпілого та продовжуючи реалізовувати свої умисні злочинні дії для спричинення тілесних ушкоджень, ногами почав наносити удари в область обличчя, голови та тулубу потерпілому ОСОБА_7 . У зв`язку із злочинними діями ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 спричинив відповідно висновку судово-медичної експертизи № 1008-А/13 від 03.08.2014 року, закритий перелом лівої виличної кістки з порушенням цілостності нижнього краю лівої орбіти та виличноальвеолярного відростку, гемо синус, що відносяться до ушкоджень середнього ступеня важкості, по критерію тривалості розладу здоров`я.(п.2.2.2. Правил «Судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень». Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року); забійну рану верхньої губи, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, по критерію тривалості розладу здоров`я.(п.2.3.3. Правил Судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень». Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року); крововилив в оболонки лівого ока, садна та синці обличчя, тулубу та кінцівок, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.3. Правил «Судової-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень». Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року), після чого ОСОБА_8 разом з собакою з місця вчиненого кримінального правопорушення зник.
В апеляційній скарзі потерпілій не оскаржуючи встановлені фактичні обставини справи та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок змінити та задовольнити його позовні вимоги, стягнувши на його користь з ОСОБА_8 38000грн. матеріальної шкоди та 84000грн. моральної шкоди.
Так, апелянт вказує, що судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди не враховані копії фіскальних чеків на придбання лікарських препаратів, які долучені до матеріалів кримінального провадження а також вважає, суд при вирішенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди не в повній мірі встановив характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань та настання негативних змін у його житті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, а вирок змінити, вислухавши пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати вирок і призначити новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потерпілого слід задовольнити частково з наступних підстав.

В судове засідання обвинувачений вкотре не з`явився, не повідомляє суд про причини неприбуття на призначені судові засідання, суд апеляційної інстанції вживав всі можливі заходи для його участі в справі, було доручено керівнику Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 встановити місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_8 , враховуючи думу прокурора та потерпілого, які пояснили, що оскільки обвинувачений належним чином повідомлявся, та в апеляційній скарзі не погіршується його процесуальне становище, вважають за можливе продовжити розгляд справи за його відсутності.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які були безпосередньо дослідженні судом під час судового розгляду і яким суд дав оцінку у сукупності, окрім цього не ставляться під сумнів такі висновки і в апеляційній скарзі потерпілого.

При цьому, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає обґрунтованими доводи потерпілого ОСОБА_7 щодо незаконності та необґрунтованості вироку в частині вирішення заявленого останнім цивільного позову.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 в частині відшкодування з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 1180грн.80коп., суд першої інстанції виходив з того, що потерпілий не доказав розмір заподіяння такої шкоди відповідачем, яку він вказує 38000грн., а в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000грн., суд першої інстанції виходив з того, що саме така сума відшкодування є обґрунтованою та достатньою.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з наступних підстав.

Згідно частин 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що збільшення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинуваченого визнано винуватими.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження, до справи були долучені копії чеків на придбання потерпілим медичних препаратів, вказанні суми понесених затрат на проведення операції та виписка із медичної картки №23125, згідно якої потерпілому ОСОБА_7 було проведено операцію в міському центрі щелепно-лицьової та реконструктивної хірургії (т.2 а.кр.пр.118-119).

Однак, суд першої інстанції у своєму рішенні вказав, що копії чеків є незрозумілими (т.2 а.кр.пр.176), що на думку колегії призвело до невірної оцінки доказів наданих потерпілим для вирішення цивільного позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 не можна вважати законним і обґрунтованим.

На думку колегії суддів, наведені свідчить про неповному судового розгляду, допущену судом при постановленні вироку в частині вирішення цивільного позову, та згідно з ч. 1 п. 1 ст. 412 КПК України, такі підстави тягнуть за собою скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, оскільки порушення норм процесуального права, унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

В силу вказаного вище, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.04.2018 стосовно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити в цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді