Провадження № 1-кп/638/926/21
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
19.02.2021 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого -судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження № №0003287 від 09.10.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Кременчуцького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, інвалідності, хронічні захворювання спростовує, утриманців не має, який відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)», раніше засудженого:

1.26.12.2000 року Кременчуцьким міським судом Полтавської області за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік і штрафом 680 грн.

2.27.08.2001 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. 140 ч.2, 43 КК України до 3 років позбавлення волі.

Звільнений 04.01.2003 року умовно-достроково на підставі ст.81 КК України згідно ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 28.12.2002 року на 1 рік 5 місяців 7 днів.

3.05.09.2003 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 29.12.2006 року за відбуттям строку покарання.

4.09.10.2007 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

5.27.04.2009 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ст.121 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнений 28.10.2014 року умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України згідно ухвали Крюковського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.01.2014 року на 1 рік 10 місяців 4 дня.

6.10.04.2017 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ст.125 ч. 2, 187 ч.1, 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 15.08.2019 року за відбуття строку покарання.

7. 19.02.2020 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. 121 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.12.2019, на цей час кінець строку відбуття ним покарання є 06.12.2026.

Засуджений ОСОБА_4 в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» перебував з 14.12.2019. Згідно наряду Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції України 22/3006/2.5/47-20 від 09.04.2020 розподілений до державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», яка знаходиться по вул. Цезаря Кюї, 44 у м. Харкові.

23.07.2020 по прибуттю до держаної установи «Олексіївської виправної колонії (№25)» засудженому ОСОБА_4 були роз`яснені права та обов`язки засуджених та вимоги режиму відбування покарання.

З моменту прибуття до зазначеної вище колонії засуджений ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою порушення режиму відбуття покарання, став на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації установи та станом на 08.10.2020 мав 12 (дванадцять) дисциплінарних стягнень в установі за різні порушення режиму відбуття покарання, а саме 2 рази поміщався до дисциплінарного ізолятору, 1 раз поміщався до приміщення камерного типу, мав 5 суворих доган, 3 доган та 1 попередження. За час відбування покарання не заохочувався.

Так, о 09:00 год. 06.10.2020 у приміщенні камери №2 дільниці посиленого контролю (далі ДПК), начальник ДПК старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , в присутності чергового помічника начальника установи (далі за текстом - ЧПНУ) старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , молодшого інспектора ВНіБ старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_8 , засуджених ОСОБА_9 , 1972 р.н., ОСОБА_10 , 1977 р.н. та ОСОБА_11 , 1975 р.н., пред`явив засудженому ОСОБА_4 законну вимогу, а саме приступити до чергування по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань.

З графіком чергувань та обов`язками чергового по ДПК засуджений ОСОБА_4 був письмово ознайомлений, скарг на стан здоров`я не висловлював, всім необхідним інвентарем для проведення прибирання в камері №2 ДПК був забезпечений в повному обсязі.

В свою чергу, засуджений ОСОБА_4 , демонстративно, в категоричній формі, відкрито, вживаючи жаргонні слова, відмовився від виконання законної вимоги начальника ДПК старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 виконати обов`язки чергового по камері №2 ДПК, а саме здійснити вологе прибирання камери. Причину своєї відмови засуджений ОСОБА_4 пояснив тим, що прибирання повинні робити за нього інші засуджені, оскільки виконання ним особисто цих робіт принижує його людську гідність. Начальник ДПК старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 роз`яснив засудженому ОСОБА_4 , що в разі якщо останній продовжить відмовлятись від виконання його, як представника адміністрації виправної установи, законних вимог, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 заявив, що правові наслідки відмови від виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи його не хвилюють, взагалі виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи принижує його людську гідність та він і в майбутньому немає наміру їх виконувати. Начальник ДПК внутрішньої служби ОСОБА_6 сказав засудженому ОСОБА_4 , щоб останній подумав і вищевказані представники установи вийшли з розташування камери №2 ДПК.

Так о 09:00 год. 07.10.2020 у приміщенні камери №2 дільниці посиленого контролю (далі ДПК), начальник ДПК старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , в присутності чергового помічника начальника установи (далі за текстом - ЧПНУ) майора внутрішньої служби ОСОБА_12 , чергового офіцера ДІЗО-ПКИ-ДПК лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_13 молодшого інспектора ВНіБ старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_14 , засуджених ОСОБА_9 , 1972 р.н., ОСОБА_10 , 1977 р.н. та ОСОБА_11 , 1975 р.н., пред`явив засудженому ОСОБА_4 законну вимогу, а саме приступити до чергування по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань.

З графіком чергувань та обов`язками чергового по ДПК засуджений ОСОБА_4 був письмово ознайомлений, скарг на стан здоров`я не висловлював, всім необхідним інвентарем для проведення прибирання в камері №2 ДПК був забезпечений в повному обсязі.

В свою чергу, засуджений ОСОБА_4 , демонстративно, в категоричній формі, відкрито, вживаючи жаргонні слова, відмовився від виконання законної вимоги начальника ДПК старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 виконати обов`язки чергового по камері №2 ДПК, а саме здійснити вологе прибирання камери. Причину своєї відмови засуджений ОСОБА_4 пояснив тим, що прибирання повинні робити за нього інші засуджені, оскільки виконання ним особисто цих робіт принижує його людську гідність. Начальник ДПК старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 роз`яснив засудженому ОСОБА_4 , що в разі якщо останній продовжить відмовлятись від виконання його, як представника адміністрації виправної установи, законних вимог, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 заявив, що правові наслідки відмови від виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи його не хвилюють, взагалі виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи принижує його людську гідність та він і в майбутньому немає наміру їх виконувати. Начальник ДПК внутрішньої служби ОСОБА_6 сказав засудженому ОСОБА_4 , щоб останній подумав і вищевказані представники установи вийшли з розташування камери №2 ДПК.

Так о 09:00 год. 08.10.2020 року у приміщенні камери №2 дільниці посиленого контролю (далі ДПК), начальник ДПК старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , в присутності чергового помічника начальника установи (далі за текстом - ЧПНУ) старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_15 , чергового офіцера ДІЗО-ПКИ-ДПК старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_16 молодшого інспектора ВНіБ старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_17 , засуджених ОСОБА_9 , 1972 р.н., ОСОБА_10 , 1977 р.н. та ОСОБА_11 , 1975 р.н., пред`явив засудженому ОСОБА_4 законну вимогу, а саме приступити до чергування по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань.

З графіком чергувань та обов`язками чергового по ДПК засуджений ОСОБА_4 був письмово ознайомлений, скарг на стан здоров`я не висловлював, всім необхідним інвентарем для проведення прибирання в камері №2 ДПК був забезпечений в повному обсязі.

В свою чергу, засуджений ОСОБА_4 , демонстративно, в категоричній формі, відкрито, вживаючи жаргонні слова, відмовився від виконання законної вимоги начальника ДПК старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 виконати обов`язки чергового по камері №2 ДПК, а саме здійснити вологе прибирання камери. Причину своєї відмови засуджений ОСОБА_4 пояснив тим, що прибирання повинні робити за нього інші засуджені, оскільки виконання ним особисто цих робіт принижує його людську гідність. Начальник ДПК старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 роз`яснив засудженому ОСОБА_4 , що в разі якщо останній продовжить відмовлятись від виконання його, як представника адміністрації виправної установи, законних вимог, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України. А також начальник ДПК старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 проінформував засудженого ОСОБА_4 , що про його дії буде проінформовано Шевченківський відділ поліції ГУ Національної поліції в Харківській області службовими особами якого буде вирішене питання про внесення їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань та притягнення засудженого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 заявив, що правові наслідки відмови від виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи його не хвилюють, взагалі виконання законних вимог представників адміністрації виправної установи принижує його людську гідність та він і в майбутньому немає наміру їх виконувати. Начальник ДПК внутрішньої служби ОСОБА_6 сказав засудженому ОСОБА_4 , щоб останній подумав і вищевказані представники установи вийшли з розташування камери №2 ДПК.

У вищевказані періоди часу засуджений ОСОБА_4 оглядався черговим лікарем медичної частини. Під час медичних оглядів засуджений ОСОБА_4 скарг на поганий стан здоров`я не висловлював, черговий лікар медичної частини засвідчив, що останній за станом здоров`я може виконувати роботу з прибирання камери ДПК.

Засудженому ОСОБА_4 в період відбування покарання в державній установі «Олексіївська виправній колонії (№ 25)» неодноразово раніше доводилися вимоги режиму відбування покарання, правила поведінки засуджених, правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, норми дисциплінарної та кримінальної відповідальності за вчинення засудженими протиправних дій, у тому числі і ст. 391 КК України.
Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Між прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 в Харківській області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості від 18.02.2021.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватіть у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, сприяти судовому розгляду у повному обсязі, співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 391 КК України у вигляді одного року позбавлення волі та за ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 лютого 2020 року за ч.2 ст. 121 КК України та остаточно призначити покарання у вигляді 6 років 9 місяців позбавлення волі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засідання суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.

Згідно вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу що є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши обвинуваченого, захисника та прокурора, приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 18 лютого 2021 року укладеної під між прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 в Харківській області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення узгодженого сторонами покарання.

Процессуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 лютого 2021 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 в Харківській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № №0003287 від 09.10.2020.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 лютого 2020 року за ч.2 ст. 121 КК України та остаточно призначити покарання у вигляді 6 років 9 місяців позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому, прокурору, захисникові негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1