Справа № 496/2019/21
Провадження № 1-кп/496/427/21
У Х В А Л А

07 липня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Біляївський районний суд Одеської області розглядає вказане кримінальне провадження.
10 липня 2021 року закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .
Прокурором до суду подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, що згідно ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, вчинив декілька правопорушень, має не погашенні судимості, скоїв правопорушення в період іспитового строку, просить клопотання задовольнити. Також обґрунтував неможливість обрання іншого запобіжного заходу, більш м`якого.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні, погодився на розгляд клопотання за відсутності його захисника та не заперечував проти продовження строку тримання під вартою.
Потерпілі в судовому засідання не з`явились, та в матеріалах справи наявні клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали, що додані до клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Стаття 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 р. "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, вчинив декілька правопорушень, має не погашенні судимості, скоїв правопорушення в період іспитового строку, суд вважає клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, вік, стан здоров`я обвинуваченого, враховуючи те, що інші характеризуючі данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, обвинуваченим не надані, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину та ризики, які на даний час не перестали існувати, обвинувачений неодружений, малолітніх чи неповнолітніх утриманців немає, а також те, що обвинувачений хоча ї зареєстрований у встановленому порядку, але постійно за місцем реєстрації не мешкає, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи та вважає необхідним продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даної особи під вартою.
Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314-315, 376, 395 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 07 липня 2021 року по 04 вересня 2021 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст оголошено 09.07.2021 року о 10:00 годині.

Суддя ОСОБА_1