Справа № 336/4477/21
Провадження № 1-кс/336/331/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
дізнавача ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5
розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП Г УНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000595 від 02.06.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 365 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Дізнавач сектору дізнання Відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням погодженим прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_6 про арешт майна, в якому просить накласти арешт на транспортний засіб, а саме автомобіль «Fiat Doblo», в кузові синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 з VIN номером кузова НОМЕР_2 .
В обґрунтування клопотання зазначила, що 02.06.2021 року до відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа незаконно користується автомобілями "Fiat doblo" НОМЕР_1 та НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_4 ( НОМЕР_4 ).

В ході досудового розслідування в якості потерпілого було допитано ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що у червні 2011 року він передав належні йому грошові кошти своєму знайомому ОСОБА_7 , для покупки за кордоном автомобіля «Fiat Doblo в кузові синього кольору. Після здійснення покупки автомобіль був оформлений на ОСОБА_4 , та на нього було присвоєно д.н.з. НОМЕР_1 . Далі ОСОБА_4 оформив нотаріальну довіреність на ОСОБА_7 з правом розпоряджатися вищевказаним транспортним засобом. Окрім цього у серпні 2013 року ОСОБА_7 таким же чином, за грошові кошти ОСОБА_4 придбав із-за кордону автомобіль «Fiat Doblo», в кузові білого кольору. Після купівлі якого, автомобіль було оформлено на ОСОБА_4 та було присвоєно д.н.з. НОМЕР_3 . Далі ОСОБА_4 також оформив довіреність на ОСОБА_7 на право розпорядження транспортним засобом.

Так, на початку 2014 року термін дії довіреності ОСОБА_4 на автомобіль «Fiat Doblo», в кузові синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 закінчився, та в органах МРЕВ МВС України він не був переоформлений і рахувався за ОСОБА_4 , а довіреність на право розпорядження автомобілем «Fiat Doblo», в кузові білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 навмисно відмінив, через те, що зрозумів незаконність дій ОСОБА_7 , який обіцяв повернути грошові кошти ОСОБА_4 , за які було придбано вищевказані автомобілі. Таким чином ОСОБА_4 , спричинено матеріальний збиток 240000 гривень.

Також за наявними базами Національної поліції було встановлено, що 20.07.2011 року автомобіль «Fiat Doblo», в кузові синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 з VIN номером кузова НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_4 .

Розгляд клопотання було призначено на 11.06.2021 року на 08.30 год. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників, розгляд клопотання відкладено на 15.06.2021 року

15.06.2021 року дізнавач ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Потерпілий та його представник у судовому засіданні клопотання дізнавача підтримали, просили накласти арешт на автомобіль та передати вказаний автомобіль власнику, а саме ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Керуючись ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя суд, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено.
В проваджені СВ ВП № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 02.06.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000595, за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України.
Автомобіль «Fiat Doblo», в кузові синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 з VIN номером кузова НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_4 . Вказаний автомобіль було передано за довіреністю третій особі з правом розпорядження.

Чи визнавалось це майно речовим доказом по кримінальному провадженню, слідчим суддею не встановлено, оскільки таких доказів не надано, як і не надано жодних доказів на підтвердження тих обставин про які зазначено в клопотанні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вказане майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.
В матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, що майно може бути певним чином приховано, знищено, зіпсовано, втрачено, передано, перереєстровано чи відчужено.
На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є необґрунтованим та безпідставним, наведені слідчим обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту, оскільки мети накладення арешту ініціатором клопотання не зазначено та не доведено доданими до клопотання матеріалами наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 170 КПК України. З огляду на це слідчий суддя вважає, що підстави накладення арешту відсутні.
Окрім іншого, слідчий суддя звертає увагу на наступні обставини.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.
Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.
У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Слідчим суддею встановлено, що до клопотання долучено постову про призначення групи прокурорів не підписану, а від так встановити чи повноважним прокурорм погоджено клопотання, неможливо.
Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може замінити таку постанову, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.
Відсутність зазначеної постанови в матеріалах кримінального провадження або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.Така позиція була викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у провадженні№ 51-4584кмо18 (справа № 754/7061/15).
Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання дізнавача про накладання арешту на майно слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ :
В задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 Запорізького РУП Г УНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000595 від 02.06.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 365 КК України- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1