Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/653/20
Провадження № 1-кп/644/408/21

ВИРОК
іменем України

10 березня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 , адвоката обвинуваченого ОСОБА_5 , цивільного позивача ОСОБА_6 , секретаря ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, працюючого в ДП «Завод Електроважмаш», раніш не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

в с т а н о в и в:

28.08.2019 приблизно о 12 годині 55 хвилин ОСОБА_8 керуючи автомобілем «Daewoo Lanos ТF-696», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Миру зі сторони вул. Бекетова в сторону вул. Генерала Момота в м. Харкові, виїхав на регульоване перехрестя вул. Миру та проспекту Архітектора Альошина поблизу будинку № 22 на зелений сигнал світлофору, де у зустрічному напрямку рухався автомобіль Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 який водій ОСОБА_8 міг завчасно виявити, діючи необережно, своєчасно не зменшив швидкість руху, не зупинив керований автомобіль та не дав дороги, чим порушив вимоги п. 10.1 та п. 16.6 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п.16.6 «Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч».

та створив аварійну ситуацію для водія ОСОБА_9 , допустив зіткнення з автомобілем Ford Fiesta, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в результаті дорожньо-транспортної події в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на пішоходів, які знаходились на тротуарі, внаслідок чого ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді травми голови: перелому правої скроневої кістки, перелом черепа в зоні середньої черепної ямки, крововиливи над і під тверду мозкову оболонку, забій головного мозку з вогнищами контузій лобової і скроневої часток зліва та тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому медіального відростку лівої плечової кістки без зсуву, закритого перелому лонної кістки праворуч з незначним зсувом.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та просив не досліджувати докази, щодо тих обставин злочину, які ним не оспорюються, проти чого не заперечували інші учасники судового провадження, при цьому суд переконався, що обвинувачений та потерпіла цілком розуміють положення, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, і наслідки на право оскарження вироку, визначені ч. 2 ст. 394 КПК України.

3 урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 доведена повністю і його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_3 середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є повне визнання вини, щире каяття, вчинення злочину вперше.
Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.
При призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд керується вимогами ст. 50 та ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого, дані про особу ОСОБА_8 , який одружений, має на утриманні малолітню дитину, яка страждає на важке хронічне захворювання, працевлаштований, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів, буде покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, однак враховуючи наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, позитивну характеристику особи обвинуваченого, його сімейний стан, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства з встановленням іспитового строку.
Також, з урахуванням обставин злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, добровільне часткове відшкодування спричиненої шкоди, наявність утриманців, суд вважає можливим не застосовувати при призначенні ОСОБА_8 основного покарання, додаткового у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільні позови ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 cт.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом було встановлено, що з вини обвинуваченого ОСОБА_8 були заподіяні потерпілій ОСОБА_3 середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, а цивільному позивачеві ОСОБА_6 - легкі тілесні ушкодження.
Нанесені ОСОБА_3 травми завдали останній болю та фізичних страждань, зумовили необхідність тривалого лікування та спричинили негативні психо-емоційні переживання. Все це змінило звичайний уклад життя потерпілої, яка змушена витрачати час та кошти на відновлення здоров`я.
Пунктом 2 ч. 3 ст.23 ЦК України встанволено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги усі наведені вище обставини та, з урахуванням того, ОСОБА_8 у добровільному порядку сплатив потерпілій ОСОБА_3 33 488 грн. 13 коп., суд приходить до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди останній в сумі 100 000 грн., будуть відповідати вимогам розумності та справедливості.
Що ж до розміру грошової компенсації моральної шкоди цивільному позивачеві ОСОБА_10 , з врахуванням спричинення їй в результаті ДТП легких тілесних ушкоджень, добровільного відшкодування ОСОБА_8 8439 грн. 03 коп., суд доходить висновку, що стягнення на обвинуваченого на користь ОСОБА_10 1500 грн., буде розумним та справедливим відшкодуванням завданої моральної шкоди.
В частині вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» про відшкодування матеріальної шкоди, суд доходить висновку про відсутність підстав для їх задоволення виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Позивачами, в цій частині вимог, не надано суду належного розрахунку витрат (періоду лікування, найменування, кількості та вартості), які були ними здійснені на придбання ліків, копії фіскальних чеків, які були додані до позовних заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , є тотожними, певна частина з них у поганій якості і неможливо зрозуміти зміст документа, також чеки містять значну кількість медичних препаратів, проте доказів на призначення кожного з них для використання у лікуванні наслідків ДТП позивачами суду не надано.
Відтак, позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» про відшкодування матеріальної шкоди є недоведеними.
Доказів понесення позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 витрат на правову допомогу суду не надано.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за вчинене у вигляді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, визначені судом на підставі ст. 76 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільні позови ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди.
В решті вимог відмовити.
У позовних вимогах ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держависудові витрати на оплату судових експертиз в загальній сумі 10 362 грн. 66 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Суддя ОСОБА_1