Справа № 214/1133/21
1-кс/214/129/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про скасування арешту,-
ВСТАНОВИВ:

До суду 10 лютого 2021 року надійшла заява ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого від 07.09.2004 року, мотивуючи її наступним.
05 січня 2001 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради народних депутатів видано свідоцтво на житло № НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві приватної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9)
Постановою слідчого Саксаганського району м. Кривого Рогу ОСОБА_8 від 07.09.2004 року накладено арешт на майно ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_2 виданий Жовтневим РО КГУ УМВД України в Дніпропетровській області 07.05.2002 року), мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , (а.с.13);
29.12.2007 року слідчим прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінальної справи №56049039 (а.с. 15);
Згідно відповіді Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області №83/01-17 від 03.02.2021 встановлено, що 15 вересня 2004 року згідно постанови від 07.09.2004 року державним реєстратором Першої криворізької державної нотаріальної контори було накладено заборону на відчуження майна та арешт на майно, що належить ОСОБА_6 , відомості щодо зняття зазначеної заборони відчуження відсутні (а.с. 16);
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 164, від 07.06.2012 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб та її прізвище було змінено на « ОСОБА_10 » (а.с.6)
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1026, від 12.12.2015 року ОСОБА_11 зареєструвала шлюб та її прізвище змінено на « ОСОБА_12 » (а.с.8).
Створені умови тягнуть за собою порушення прав та законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст. 41 Конституції України. З урахуванням вище викладеного, власник майна просить скасувати арешт.
Заявник ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилася, до початку слухання справи надала суду заяву про розгляд заяви за наявними матеріалами справи.
Прокурор до судового засідання не з`явився, до початку слухання справи надав суду заяву про розгляд заяви за його відсутності.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ст. 126 КПК України (в ред.1960 року), який був чинний на момент прийняття рішення про накладення арешту, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.
Згідно з ч. 5 ст. 404 КПК України ( в ред. 1960 року), якщо у виправданого, чи особи, стосовно якої справа припинена, були вилучені документи, цінності чи інші предмети, або накладений арешт на майно, копія відповідного рішення суду направляється відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей чи інших предметів, а також для зняття арешту з майна.
Разом з тим, згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, арешт майна, застосований під час досудового слідства до дня набрання чинності КПК 2012 року, продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України 2012 року.
Постанова про накладення арешту на майно ухвалена органом досудового слідства, до набрання чинності новим КПК України.
Отже, виходячи із п.9 розділу 11 Перехідних положень КПК України 2012 року, постанова про арешт майна у кримінальній справі продовжує свою дію до цього часу.
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Під час судового засідання встановлено, що майно ОСОБА_13 уже тривалий час знаходиться під арештом без наявності для того правових підстав, так як кримінальну справу відповідно до постанови слідчого прокуратури від 29.12.2007 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, суддя вважає за необхідне скасувати такий арешт, з метою недопущення подальшого порушення права власника на мирне володіння своїм майном.

Так, відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

З урахуванням вище наведеного, усіх обставин по справі, задля забезпечення реалізації прав на звернення до суду та вирішення питань, що стосуються прав та інтересів, клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_3 про скасування арешту - задовольнити.

Скасувати арешт накладений на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) постановою слідчого прокуратури Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого від 07.09.2004 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_1