ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1354/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №953/5302/21 (пров. 1-кс/953/6193/21) Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001751 від 20.08.2020, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1,2 ст. 361 КК України ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001751 від 20.08.2020, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1,2 ст. 361 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), в межах строку досудового розслідування, до 27 серпня 2021 року.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 , призначивши новий розгляд. В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на незаконність судового рішення, подання клопотання слідчим з пропуском строку. Вказала, що в клопотанні стороною обвинувачення не доведено, чому мета застосування запобіжного заходу не може бути досягнута за умови застосування до ОСОБА_6 цілодобового домашнього арешту, оскільки вважає, що лише тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою. Судом не враховано, що підозрювана раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалася, має базову вищу освіту, незаміжня є одинокою матір`ю, має на утриманні малолітніх дітей 3 і 11 років, які проживають разом із нею, та які у зв`язку з обрання стосовно їх матері запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишилися без батьківського піклування та засобів до існування. Крім того, менша дитина постійно хворіє, потребує домашнього догляду, що підтверджується довідкою, яка є в матеріалах справи ОСОБА_6 , як одинокої матері. Підозрювана позитивно характеризується за місцем проживання, отримує допомогу одиноким матерям. Злочин, в якому вона підозрюється не скоєний проти життя та здоров`я. А тому вважає, що стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовано та не доведено застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а в матеріалах справи вони відсутні.

Також захисник вважає, що обраний судом розмір застави необґрунтованим, оскільки застава у розмірі 200 розмірів для прожиткового мінімуму для працездатних осіб є непомірною і внести її нереально, що унеможливлює звільнення ОСОБА_6 з-під варти.

Тому вважає ухвалу незаконною і просить її скасувати, врахувавши вказані доводи.

Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 135, 136 КПК України, надали заяви, в яких просили проводити апеляційний розгляд за їх відсутністю.

За наведених вище обставин враховуючи стислі строки, регламентовані ч.2 ст.422 КПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю сторін, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001751 від 20.08.2020року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1,2 ст. 361 КК України.
30.03.2021 о 09 год. 03 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28,ч.1,2 ст.361 КК України.
01.04.2021 ухвалою Київського районного суду відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 30.05.2021, включно та визначено суму застави у розмірі 445400 (чотириста сорок п`ять тисяч чотириста) гривень.
Постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 25.05.2021 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 30.06.2021.
25.05.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком до 30.06.2021, включно та визначено суму застави у розмірі 445400 (чотириста сорок п`ять тисяч чотириста) гривень.
29.06.2021 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001751 від 20.08.2020 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч.1,2 ст. 361 КК України до шести місяців, тобто до 30.09.2021.
22 червня 2021 року слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, мотивуючи його тим, що у даному кримінальному провадженні необхідно виконати наступні дії: закінчити процедуру розсекречення протоколі НСРД та документів, що стали підставою їх проведення; встановити повне коло свідків злочинної діяльності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , після чого допитати вказаних осіб про відомі їм обставини вчинення кримінальних правопорушень; у разі отримання достатніх, належних та допустимих доказів та встановлення інших осіб, причетних до вказаних злочинів, вирішити питання про повідомлення їм про підозру; встановити інших осіб, по відношенню яких ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 здійснювали протиправні дії; отримати висновки судових експертиз матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6. «дослідження наркотичних засобів, психотронних речовин їх аналогів та прекурсорів»; отримати висновки судових фоноскопічних експертиз; отримати тимчасовий доступ до речей та документів, які містяться у володінні АТ КБ «Приват Банк», АТ «Райфайзен Банк Аваль», ТОВ Фінансова компанія Контрактовий дім», АТ «Ощад Банк», ТОВ «Нова Пей» та провести аналіз вказаної інформації; виконати інші слідчі та розшукові дії необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування; ознайомити підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Провести вказані процесуальні дії раніше перешкоджали ті обставини, що органом досудового розслідування проводилось опрацювання великого об`єму інформації отриманої під час проведення слідчих та негласних слідчих дій, дослідження та опрацювання вилучених під час обшуків речових показів. тривалими строками проведення експертиз, а також проведеним значним обсягом інших слідчих та розшукових дій, без яких неможливо завершити досудове розслідування.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та встановлені при обранні слідчим суддею запобіжного заходу відносно підозрюваної не зменшилися та продовжують існувати, слідчий просив продовжити їй строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Продовжуючи підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1,2 ст. 361 КК України, яка підтверджується протоколами допитів потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; документами, вилученими в ПАТ «Універсал банк» щодо відкриття банківських карток на ім`я ОСОБА_6 , які використовувались учасниками злочинного угрупування для заволодіння грошовими коштами потерпілих; розсекреченими протоколами про хід та результати проведення негласних слідчих розшукових дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, в яких містяться розмови підозрюваних про підготовку, планування та якими зафіксовано спосіб, механізм та подію вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень.
При цьому, слідчий суддя зазначив, що обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, як на те посилається сторона захисту, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості продовження застосування до підозрюваної запобіжного заходу.
Слідчий суддя вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваної: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи наявність ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які є тяжкими та особливо тяжкими, за які передбачено законом покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, враховуючи, що ОСОБА_6 не має офіційних джерел отримання прибутку, має місце реєстрації у іншому місті, інкриміновані злочини вчинили в складі ОЗГ, як активний її учасник, слідчий суддя вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, у зв`язку з чим застосовував відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі, визначеному п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, що становить 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 445400 гр. (2270 х 200 = 445400 гр.), оскільки вважав її достатньою для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваною переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Обсяг відомостей судового провадження об`єктивно свідчить про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1,2 ст. 361 КК України.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1,2 ст. 361 КК України, а саме а саме заволодіння шахрайським шляхом з використанням електронно-обчислювальної техніки грошовими коштами клієнтів ТОВ «Нова Пошта» та несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем ТОВ «Нова Пошта» у складі організованої групи.
Згідно повідомленої ОСОБА_6 підозри, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1,2 ст. 361 КК України, як активний учасник організованої групи ОСОБА_6 відповідно до розробленого та узгодженого між усіма учасниками організованої групи злочинного плану виконувала наступне: безпосередньо брала участь у розробці і погодженні з усіма учасниками організованої групи злочинного плану, який полягав у заволодінні шахрайським шляхом грошовими коштами клієнтів ТОВ «Нова Пошта» та несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем ТОВ «Нова Пошта» у складі організованої злочинної групи; особисто приймала активну участь в організованій групі, яка полягала у вчиненні кримінальних правопорушень, щодо заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами клієнтів ТОВ «Нова Пошта» та несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем ТОВ «Нова Пошта» у складі організованої злочинної групи; особисто підшукувала підконтрольних осіб, а саме осіб, які тимчасово не працювали та які не мали постійного доходу, з метою оформлення на них банківських карток підконтрольних учасникам групи та в подальшому контролювала та керувала їх діями; особисто приймала рішення щодо збільшення ліміту зняття готівки з підконтрольних банківських карток та вирішувала проблеми, які виникали у випадках блокування банківських рахунків; оформлювала на себе особисто банківські картки в різноманітних банківських установах, з метою подальшого їх використання в шахрайських діях, а саме зазначення їх у ході підв`язування їх до експрес-накладних клієнтів ТОВ «Нова Пошта»; особисто здійснювала обготівковування викрадених шахрайським шляхом грошових коштів з підконтрольних банківських платіжних карток, оформлених на себе та третіх осіб, шляхом зняття готівки з банків емітентів; забезпечувала супроводження підконтрольних осіб до банківських установ для оформлення банківських платіжних карток на останніх; вимагала від підконтрольних осіб передачі їй банківських платіжних карток з зазначенням ПІН-коду, сім-карток підв`язаних до них, у якості фінансових номерів, паролів для входу в банківські он-лайн додатки з метою контролю та управління викраденими грошовими коштами, які надходили на вказані картки; здійснювала пересилання, відправку заздалегідь обумовленої суми грошових коштів викрадених шахрайським шляхом з підконтрольних банківських платіжних карток, з врахуванням процентної ставки, яка була обумовлена та визначена учасниками групи за виконані функції; вела облік поповнення банківських платіжних карток та використаних банківських платіжних карток, оформлених на підконтрольних осіб; отримувала свою частку викрадених коштів, що було основним джерелом її доходів.

Враховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винною, а також враховуючи обставини інкримінованих їй кримінальних правопорушень, їх кількість та періодичність їх вчинення упродовж тривалого періоду часу, ймовірний ризик переховування та ризик продовження ОСОБА_6 своєї злочинної діяльності та вчинення нею інших кримінальних правопорушень,

Також не виключається ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням всіх обставин, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваній, колегія суддів вважає, що в даному випадку є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності фізичних осіб, внаслідок чого вказані обставини викликають суспільний інтерес, що вочевидь впливає на питання щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Твердження захисника про те, що підозрювана раніше не судима, має малолітніх дітей, які потребують її піклування, не спростовують та не зменшують наявних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України запобігти яким, в даному випадку, може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою. Крім того, ці обставини існували і на час подій, які їй інкримінуються і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваної у виборі певної форми поведінки.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, а саме того, що ОСОБА_6 . може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Твердження захисника про те, що обраний судом першої інстанції розмір застави для підозрюваної не відповідає її майновому стану і є завідомо непомірним для неї, є безпідставним, оскільки він обраний судом у межах встановлених відповідно до положень ч.5 ст.182 КПК України, оскільки інкриміновані підозрюваній дії кваліфіковані за х ч. 4 ст. 190 та ч. 3 ст. 28, ч. 1,2 ст. 361 КК України, один з яких, відповідно до норм ст. 12 КПК України є тяжким, злочином, а інший особливо тяжким.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому слідчим суддею, з дотриманням вказаних вимог та з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177,178, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, обрано підозрюваній заставу у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, під час апеляційного розгляду захисником підозрюваної не надано будь-яких доказів на підтвердження матеріального та фінансового стану підозрюваної. А тому, підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваної, а також підстав для зменшення розміру застави, визначеної судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу, про що ставить питання захисник, колегія суддів не вбачає, оскільки матеріали кримінального провадження підтверджують наявність обставин, які дають підстави вважати, що саме обраний судом розмір застави зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваною її процесуальних прав та обов`язків.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності на цей час жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407 п.1 ч.3, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді