Справа № 158/1037/21
Провадження № 1-кс/0158/397/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000150 від 11.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя,-

в с т а н о в и в :

13.04.2021 року до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000150 від 11.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг», сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який було виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події, а саме: території житлового господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , яка надала добровільну письмову згоду на проведення огляду у її господарстві, а також письмово підтвердила, що особисто видала працівникам поліції вищевказаний телефон, який належить ОСОБА_6 , тимчасово позбавивши його власника можливості відчужувати, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином ним до набрання судовим рішенням по кримінальному провадженні законної сили.

Клопотання мотивує тим, що 10.04.2021р., близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на обочині дороги поряд з приміщенням продуктового магазину, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин з Опейдою ОСОБА_7 , керуючись метою умисного протиправного заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання летального наслідку, взяв до рук скляну пляшку та, шляхом її розбиття, виготовив предмет для заподіяння тілесних ушкоджень, який тримаючи у руці, підбіг до потерпілого ОСОБА_8 , та умисно наніс потерпілому один сконцентрований удар в ділянку грудної клітки з ліва, де знаходиться життєво-важливий орган людини серце, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани пахвової артерії зліва, ушкодження лівої пахвової артерії та вени, що супроводжувалось гострою крововтратою, та згідно лікарського свідоцтва про смерть № 164 від 11.04.2021 спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 на місці події.

11.04.2021 року за даним фактом СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 11.04.2021р. вищевказані річ визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Просить клопотання задовольнити та накласти арешт на вилучене в ході огляд місця події а саме: території житлового господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , яка надала добровільну письмову згоду на проведення огляду у її господарстві, а також письмово підтвердила, що особисто видала працівникам поліції мобільний телефон марки «Самсунг», сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .

Слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує з підстав зазначених у ньому, просить його задовольнити.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводилося.

Слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання докази, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 11.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 11.04.2021р. було проведено огляд місця події, а саме: території житлового господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , яка надала добровільну письмову згоду на проведення огляду у її господарстві, а також письмово підтвердила, що особисто надала працівникам поліції мобільний телефон марки «Самсунг», сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 .

Постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 11.04.2021р. вищевказаний телефон визнаний речовим доказам у даному кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

З урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У своєму рішенні від 23.01.2014р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява №19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб - арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000150.

Керуючись ч. 2 п. 7 ст. 131, ст. 132, 170-175, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг», сірого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 та який був виявлений та вилучений в ході огляду місця події 11.04.2021р. на території житлового господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 , який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000150 та знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, що за адресою: вул. Залізнична, 52, м. Ківерці, Волинської області, тимчасово позбавивши його власника можливості володіння, користування, розпорядження будь-яким чином ним до набрання судовим рішенням по кримінальному провадженні законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1