ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1105/21 Номер провадження 11-кп/814/742/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника установи ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22.04.2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, освіта середня, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , раніше судимої:

1) 01.08.1996 року Шевченківським районним судом м.Києва за ст.140 ч.3,46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки. 28.10.1997 р. постановою Ленінградського районного суду м.Києва відстрочку виконання вироку скасувати ,вважати засудженою за ст.140 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі.

2) 19.12.1997 р. Жовтневим районним судом м.Києва за ст.140 ч.2,43 ч.1,14 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 27.12.1999 р. умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 1 день.

3) 29.03.2001 року Шевченківським районним судом м.Києва за ст.140 ч.2,43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнена 01.02.203 р. за відбуттям строку покарання.

4) 05.11.2012 року Святошинським районним судом м. Києва за ст.15 ч. 2,185 ч. 1,15 ч. 2,185 ч. 2,185 ч. 2,70 КК України до 2 р. позбавлення волі.

5) 22.02.2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.15 ч. 3,185 ч. 2, 70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі.

6) 23.12.2013 року Солом`ським районним судом м.Києва за ст.15 ч.2,185 ч. 2,70 ч.4 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі.Звільнена 11.06.2014 року ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

7) 24.02.2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.15ч2,185ч2,70,75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

8) 19.05.2016 року Святошинським райсудом м.Києва за ст.15ч.2,185 ч.2,70 ч. 4,75, 79, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

9) 13.04.2018 року Святошинським райсудом м.Києва за ст.15 ч. 2, 185 ч. 2, 69 КК України штраф 1700 гривень. 18.07.2018 року Апеляційний суд м.Києва вирок Святошинського районного суду м.Києва від 13.04.2018 року скасувати, вважати засудженою ст.15 ч. 2,185 ч. 2,71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі

засудженої 10.08.2018 року Святошинським районним судом м.Києва за ст.15 ч. 2, 185 ч.2, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі., -

задоволено спільне подання адміністрації Надержинщинської виправної колонії № 65 в Полтавській області та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого.

Звільнено засуджену ОСОБА_7 умовно-достроково на 5 міс. 18 днів від відбування покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10.08.2018 року.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини покарання.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Вказує, що 4 заохочення, отриманих засудженою за час відбування покарання в установі та періодичність їх накладення свідчить про нестабільну поведінку засудженої та не можу свідчити на користь її безумовної зразкової поведінки та того, що ОСОБА_7 довела своє виправлення.

Додає, що засуджена має 3 стягнення (2 рази поміщалася до дисциплінарного ізолятору).

Звертає увагу, що ОСОБА_7 неодноразово судима за вчинення майнових злочинів, до того ж під час розгляду комісією установи питання щодо заміни покарання більш м`яким та умовно-дострокового звільнення у всіх випадках засудженій відмовлено як такій, що не стала на шлях виправлення.

Вказує на тяжкість вчиненого засудженою злочину та його суспільну небезпечність, термін покарання, особисте ставлення засудженої в сукупності та вважає, що характеристика ОСОБА_7 та матеріали особової справи засудженої не відображають процесу виправлення та не доводять її сумлінної поведінки та ставлення до праці, а також виправлення засудженої.

Також зазначає, що судом не було оцінено ставлення засудженої до праці та її поведінку протягом усього строку відбування покарання в цілому.

З огляду на викладене, вважає, що засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення та потребує додаткового контролю з боку адміністрації колонії, тому застосування щодо неї положень ст.81 КПК України про умовно-дострокове звільнення є передчасним.

В запереченнях на апеляційну скаргу засуджена ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення засудженої та захисника проти її задоволення, думку представника установи, який вважав, що засуджена заслуговує на умовно-дострокове звільнення, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Суд першої інстанції розглядаючи спільне подання адміністрації Надержинщинської виправної колонії № 65 в Полтавській області та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , належним чином не врахував загальну характеристику особи за весь період відбуття покарання, яка є нестабільною.
Так, засуджена ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10.08.2018.
Під час утримання в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризувалася посередньо, стягнень та заохочень не мала, до праці не залучалася.
З 14.11.2018 міру покарання відбуває в ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)», де працевлаштована швачкою на швацькій дільниці установи, до роботи та виконання поставлених завдань відноситься добре.
Рішенням комісії від 13.03.2020 засудженій відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким як такій, що не стала на шлях виправлення.
Рішенням комісії від 23.09.2020 було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення як особі, яка не довела своє виправлення.
При цьому, на засуджену ОСОБА_7 накладено три стягнення, два з яких у вигляді тримання в дисциплінарному ізоляторі за невиконання команди «підйом» та виявлення кристалічного порошку білого кольору під час видачі посилки та одне за порушення дисципліни строю у вигляді суворої догани, накладеної після достроково зняття раніше накладеного стягнення.
При цьому має 4 заохочення у виді подяк та дострокового зняття раніше накладеного стягнення, заходи заохочення до засудженої почали застосовуватись лише напередодні звернення з поданням про її умовно-дострокове звільнення.
Отже, з досліджених даних можна зробити висновок про нестабільну поведінку засудженої ОСОБА_7 під час відбуття всього періоду покарання, і хоча існують в її поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що вона своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт працевлаштування та наявність заохочень не свідчить про її виправлення та сумлінне ставлення останньої до праці.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання є помилковими та не відповідають обставинам провадження, даним про особу і поведінку засудженої.
З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов до висновку, що засуджена ОСОБА_7 не довела свого виправлення, що виключає можливість її умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала щодо засудженої скасуванню, з постановленням нової ухвали на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22.04.2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання адміністрації Надержинщинської виправної колонії № 65 в Полтавській області та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4