Провадження № 1-кс/761/8425/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2021 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах АО «Головко та Партнери», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.07.2020 у кримінальному провадженні № 0000747 від 21.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло зазначене клопотання, яке мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.07.2020 у кримінальному провадженні №0000747 від 21.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, накладено арешт на предмети, речі та документи, які вилучено під час проведення обшуку, а саме: в нежитлових приміщеннях, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури буд. 30 літера В: банківську картка iboxbank № НОМЕР_1 ; банківську картка iboxbank № НОМЕР_2 ; банківську картка iboxbank № НОМЕР_3 ; банківську картка iboxbank НОМЕР_4 ; жорсткий диск hitachi s/n FL 30194k; жорсткий диск hitachi s/n FL 30964k; моноблок ARTLINE G77 s/n AL 127360; блокнот 7eminar.com з чорновими записами; чорнові записи, які пошкоджені ОСОБА_5 ; довіреність від 25.09.2019 від імені ОСОБА_6 на ОСОБА_5 ; книгу обліку доходів ОСОБА_5 ; виписку з ЄДРЮОФОП та ГО по ОСОБА_5 з описом; заяву анкета №z7 між ОСОБА_5 та ПрАТ «Айбокс Банк»; податкові декларації ФОП ОСОБА_5 за 2017, 2018, 2019 роки; податкову декларація про майновий стан ОСОБА_5 ; блокнот «1С» з чорновими записами; витяг з ЄДРЮОФОП та ГО по ТОВ «Інос»; чорнові записи щодо фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 та інших підприємств на 61 арк.

Однак, адвокат ОСОБА_4 зазначає про необґрунтованість накладення арешту, мотивуючи це наступним.

Шостим слідчим відділом РКП СУ ФР Головного управління ДФС у місті Києві здійснюється досудове розслідування, а прокуратурою міста Києва процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000747 від 21.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, в якому було постановлено зазначену вище ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна.

Однак, накладення арешту було здійснено в поза дозволеним законом строк.

Крім того, стороною обвинувачення не зазначено та не надано жодного доказу, що вилучене майно є речовими доказами у розумінні положень ст. 98 КПК України.

Сама лише наявність в матеріалах кримінального провадження постанови про визнання речовими доказами будь-яких речей, предметів чи документів не наділяє їх ознаками, передбаченою ст. 98 КПК України.

Вилучені документи, предмети, речі під час проведення вищевказаного обшуку оглянуто та приєднано до матеріалів кримінального провадження як речові докази, відповідно до постанови про приєднання матеріалів до кримінального провадження як речові докази від 15.07.2020. Адвокат зазначає, що визнанню речовими доказами мав би передувати аналіз інформації, яку містять відповідні носії інформації. Інакше, винесення постанови про визнання речовими доказами вилучених речей є формальним і направленим виключно на створення видимості здійснення належного досудового розслідування для реалізації дійсних завдань кримінального провадження.

Отже, арешт ухвалою слідчого судді на речі, майно та документи АО «Головко та Партнери» накладено необґрунтовано, оскільки даний захід забезпечення кримінального провадження застосовано щодо майна особи, щодо якої не здійснюється провадження, та посадові особи якої не має статусу підозрюваного або обвинуваченого. Ні ОСОБА_5 , як власницю частини арештованого майна яке було вилучено з досьє АО, а ні Адвокатське об`єднання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », як власника жорстких дисків Hitachi та моноблоку ARTLINE G77 s/n AL 127360 та фактичного володільця арештованого майна не повідомлено про призначене в справі №757/29994/20-к судове засідання, чим було порушено право на захист власника (володільця) арештованого майна. Жодним чином не можна зрозуміти внаслідок якого кримінального правопорушення була набута виписка з ЄДРПОУ та опис про реєстрацію ОСОБА_5 у якості фізичної особи-підприємцем, незважаючи на доводи керівника АО, що слідчий протиправно вилучає документи з адвокатського досьє ФОП ОСОБА_5 все одно докумети було вилучено.

Разом з тим, жорсткі диски Hitachi та Моноблок ARTLINE G77 s/n AL 127360, які належать АО «Головко та Партнери» із залученням відповідного спеціаліста та представника ради адвокатів м. Києва не оглядались. Вказані предмети, які містять інформацію, яка становить адвокатську таємницю, були вилучені протиправно.

Ініціатор клопотання також зазначає, що обшукане нежитлове приміщення використовується Адвокатським об`єднанням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про що свідчить договір оренди майна та додаток до договору які були долучені до протоколу обшуку. Але незважаючи на надані документи обшук проводився і предмети, речі, документи вилучались у приміщенні, яке знаходиться у законному володінні та фактичному користуванні Адвокатського об`єднання «Головко і Партнери». Підтвердження даного факту були надані слідчому керівником АО «Головко і Партнери» і приєднані до протоколу обшуку в якості додатків. Разом з тим в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2020 не зазначено про той факт, що офіс №601 за адресою м. Київ, вул. Фізкультури, 30-В знаходиться у користуванні АО «Головко і Партнери».

Твердження слідчого, зазначені у протоколі обшуку від 14.07.2020, про те, що в приміщенні №1 (згідно план-схеми) нібито знаходиться робоче місце ОСОБА_5 , та фактично не здійснюється діяльність АО «Головко та Партнери» спростовується даними з договору оренди нерухомого майна від 01.01.2020, згідно якого АО «Головко та Партнери» орендує офіс №601 з план

схемою у повному обсязі, а не його частину.

Далі адвокат зазначає, що слідчим суддею розглянуто справу №757/29994/20-к без участі власників майна, оскільки, останнім фактично створено перешкоду у фізичному доступі до суду та надано інформацію про перенесення справ, призначених до розгляду на 27.07.2020, у зв`язку з чим, власники майна були фактично позбавлені можливості надати суду свої докази та пояснення.

Дані дії слідчого судді призвели до непропорційного обмеження прав на захист та до порушення принципу рівності сторін, що не відповідає гарантіям справедливого суду, закріпленим у п.1 та пп. «с» п. 3 ст. 6 конвенції (Постанова ВСУ від 6 липня 2015 року №5-75кс15).

Крім того, як на підставу скасування арешту адвокат вказує те, що арешт накладено в рамках кримінального провадження №0000747 від 21.11.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, досудове розслідування в якому здійснюється шостим слідчим відділом РКП СУ ФР Головного управління ДФС у місті Києві. З дати внесення відомостей про вказане кримінальне правопорушення минуло більше року.

З дати проведення обшуку, під час якого було вилучено предмети, речі та документи, та на які в подальшому накладено арешт, минуло більше півроку.

За вказані періоди в рамках кримінального провадження №0000747 жодній особі не оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Дана обставина свідчать про відсутність в органу досудового розслідування належних та достатніх доказів наявності в тому числі в діяннях посадових осіб Адвокатського об`єднання «Головко та Партнери» ознак будь-якого кримінального правопорушення, а отже їх причетність до обставин, що підлягають встановленню в рамках кримінального провадження №0000747.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задовольнити, а також в обґрунтування доводів клопотання долучила копію матеріалів справи №757/29994/20-к на підставі клопотання про арешт майна.

Прокурор за викликом в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи клопотання не надіслав.

Слідчий суддя, вислухавши адвоката, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах АО «Головко та Партнери» звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про скасування арешту, накладеного в рамках кримінального провадженні №0747 від 21.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, який був накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.07.2020 на предмети, речі та документи, які вилучено під час проведення обшуку, а саме: в нежитлових приміщеннях, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Фізкультури буд. 30 літера В: банківську картка iboxbank № НОМЕР_1 ; банківську картка iboxbank № НОМЕР_2 ; банківську картка iboxbank № НОМЕР_3 ; банківську картка iboxbank НОМЕР_4 ; жорсткий диск hitachi s/n FL 30194k; жорсткий диск hitachi s/n FL 30964k; моноблок ARTLINE G77 s/n AL 127360; блокнот 7eminar.com з чорновими записами; чорнові записи, які пошкоджені ОСОБА_5 ; довіреність від 25.09.2019 від імені ОСОБА_6 на ОСОБА_5 ; книгу обліку доходів ОСОБА_5 ; виписку з ЄДРЮОФОП та ГО по ОСОБА_5 з описом; заяву анкета №z7 між ОСОБА_5 та ПрАТ «Айбокс Банк»; податкові декларації ФОП ОСОБА_5 за 2017, 2018, 2019 роки; податкову декларація про майновий стан ОСОБА_5 ; блокнот «1С» з чорновими записами; витяг з ЄДРЮОФОП та ГО по ТОВ «Інос»; чорнові записи щодо фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_5 та інших підприємств на 61 арк.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов протии Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов протии Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.07.2020 арешт був накладений з метою збереження речових доказів.

Згідно частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 3 зазначеної статті визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Інші випадки арешту майно законодавством віднесено лише до майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, що належить на праві власності АО «Головко та Партнери», враховуючи, що з моменту накладення арешту службовим особам даного товариства не повідомлено про підозру, а також в ухвалі про накладення арешту відсутні посилання на належні та допустимі докази щодо причетності власника до кримінального провадження, як б давали підстави для безсумнівного накладення арешту, а також не здійснена оцінка вилученого майна як речового доказу в порядку статті 94 КПК України, згідно якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, зважаючи на те, що наявність постанови про визнання речовим доказом не є безумовним твердженням про таке, з огляду на те, що вказане рішення має бути належним чином вмотивованим та обґрунтованим.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння АО «Головко та Партнери» належними йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ("Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот протии Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші протии Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Приймаючи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для задоволення клопотання та скасування арешту.

Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.07.2020 у справі №757/29994/20-к.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1