Справа № 333/154/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурорів: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

обвинуваченого : ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

потерпілого: ОСОБА_9

представника потерпілого: ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0004007 від 17.10.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, громадянина України, має середню загальну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України,

Судовим слідством, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень при наступних обставинах.
16 листопада 2019 року о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , поєднаний з проникненням у житло останнього, діючи за попередньою змовою групою осіб разом з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , розподіливши між собою злочинні ролі, чекали на потерпілого. Коли потерпілий ОСОБА_9 сів у свій автомобіль «Мерседес S 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 діючи разом з двома іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, відчинив водійські двері та наніс потерпілому не менше двох ударів руками в область голови та тулуба. Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, вивезли потерпілого за межі м. Запоріжжя, та в подальшому, погрожуючи ОСОБА_9 застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, що виразилось у демонстрації предмету ззовні схожого на ніж, який був заздалегідь заготовлений та який потерпілий сприймав як предмет, котрий має колючо-ріжучі властивості та який представляє для його життя та здоров`я небезпеку, незаконно заволодів ключами від квартири, яка перебуває у власності у потерпілого ОСОБА_9 по АДРЕСА_4 , тим самим отримав доступ до житла та грошових коштів в сумі 6000 доларів США, що станом на 16.11.2019 року складає 144780 гривень.
В подальшому ОСОБА_7 та двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб, незаконно заволоділи вищевказаними грошовими коштами, якими розпорядились на власний розсуд.
Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Крім того, 16 листопада 2019 року о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, а саме з двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, поєднане з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись біля будинку № 1 по вулиці Олімпійській у м. Запоріжжі, розподіливши між собою злочинні ролі, чекали на потерпілого при цьому, визначивши для себе предмет злочинного посягання автомобіль марки «Мерседес S 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_9 .
Коли потерпілий ОСОБА_9 сів у свій автомобіль «Мерседес S 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 діючи разом з двома іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, відчинив водійські двері та наніс потерпілому не менше двох ударів руками в область голови та тулуба. Далі, ОСОБА_7 спільно з двома невстановленими особами сіли до вказаного автомобіля в якому силою почали утримувати в салоні вказаного автомобіля потерпілого ОСОБА_9 та з метою подолання опору потерпілого, під загрозою застосування предмету ззовні схожого на ніж, який потерпілий сприймав як предмет, котрий має колючо-ріжучі властивості та який представляє для його життя та здоров`я небезпеку, отримали доступ до керування автомобілем потерпілого, після чого ОСОБА_7 сів за кермо, запустив двигун автомобіля та почав рух.
Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.3 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, 16 листопада 2019 року о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на викрадення людини, нехтуючи статтею 3 Конституції України та визначеним поняттям, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, всупереч встановленого статтею 33 Конституції України права на посягання життя та здоров`я іншої особи, маючи прямий умисел направлений на викрадення людини, заздалегідь домовившись про спільне скоєння вказаного злочину з двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, заздалегідь розподіливши між собою ролі, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , чекали на потерпілого. Коли потерпілий ОСОБА_9 сів у свій автомобіль «Мерседес S 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , діючи разом з двома іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, відчинив водійські двері та наніс потерпілому не менше двох ударів руками в область голови та тулуба потерпілого, чим спричинили останньому фізичні страждання.
Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, силою затягнули потерпілого до вказаного автомобіля, де під погрозою застосування ножа примусили останнього перебувати в салоні автомобіля, тим самим позбавивши його можливості здійснювати опір.
Потім ОСОБА_7 сів за кермо вказаного транспортного засобу та вивезли потерпілого за межі м. Запоріжжя, всупереч його волі, утримуючи останнього на задньому сидінні, тим самим вчинивши активні дії, спрямовані на викрадення людини.
Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.2 ст.146 КК України, як викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалася заподіянням фізичних страждань.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав та пояснив наступне. В п`ятницю або в суботу 15 листопада 2019 року він знаходився з товаришами в Кроу барі. 16 листопада 2019 року він весь день був вдома за адресою: АДРЕСА_5 , оскільки погано себе почував, разом з матір`ю ОСОБА_11 та своєю малолітньою сестрою ОСОБА_12 . 19 листопада 2019 року його затримали, коли він разом зі своїм захисником прийшов до слідчого, за викликом останнього, відносно нього є кримінальне провадження в м. Мелітополь за ст.146 КК України. Під час допиту у слідчого, на підтвердження пояснень щодо перебування його вдома в інкримінований в обвинувальному акті час, він просив у слідчого взяти відеозаписи з магазинів, поруч з його місцем проживання, але слідчий не зробив це. Потім, за вказівкою його захисника, він відмовився давати пояснення на підставі ст. 63 Конституції України. Пояснив, що у нього є водійське посвідчення, машини у користуванні не має. Користувався послугами таксі. Потерпілого ОСОБА_9 вперше побачив лише в судовому засіданні. Щодо відомостей, які перевіряли поліцейські 16.11.2019 року по базі даних, вважає, що інша особа надала його дані працівникам поліції.

Суд вважає недоведеним наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу вказаних кримінальних правопорушень, що є підставою для визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдання з наступних підстав.
В судовому засіданні досліджені письмові докази та документи надані стороною обвинувачення, а саме:

-протокол прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 17.11.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_9 просить притягти до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які 16.11.2019 року близько 21.00 год із застосуванням фізичної сили та предмету, схожого на ніж, знаходячись за місцем мешкання заявника, заволоділи грошовими коштами у розмірі 7600 доларів США (т.2, а.с.54);

-рапорт старшого слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 17.11.2019 року, за яким останнім в ході розслідування кримінального провадження № 0004007 від 17.11.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, встановлено, що 16.11.2019 року приблизно о 22 год 00 хв, невстановлені особи, із погрозою застосування насилля, незаконно заволоділи транспортним засобом «Мерседес S 500», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_9 (т.2, а.с.55);

-рапорт заступника начальника СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 19.11.2019 року, за яким в ході розслідування кримінального провадження № 0004007 від 17.11.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, встановлено, що у діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а саме 17.11.2019 року приблизно о 20:20 годині, група осіб у кількості 3-х чоловіків, перебуваючи поблизу будинку №1 по вул. Олімпійській міста Запоріжжя, діючи з корисливих мотивів, незаконно викрали ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та перемістили останнього до місцевості, де ОСОБА_9 не бажав перебувати (т.2, а.с.56);

-протокол огляду місця події від 17.11.2019 року та фототаблицю до нього, відповідно до якого оглянуто квартиру АДРЕСА_6 , в ході якого на столі в приміщенні кухні виявлено паперовий конверт в металевій скринці. Під час огляду вилучено металеву скриньку з паперовим конвертом у середині, односторонній циліндровий механізм нижнього врізного замку з одним штатним ключем, зв`язка ключів у кількості 3-х, брелок від домофону та брелок у виді верблюда (т.2, а.с.58-66);

-протокол слідчого експерименту від 19.11.2019 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 , відеозапис якого оглянуто в судовому засіданні, відповідно до якого потерпілий під час слідчого експерименту пояснив та показав, що 16.11.2019 року о 20 годині 30 хвилин він повинен був поїхати до своєї дівчини, забрати з кафе на АДРЕСА_7 та коли він сів у машину і повернувся у ліве вікно свого автомобіля, він побачив двох невідомих йому осіб, котрі бігли до машини. В цей час він хотів заблокувати двері, але натиснув на іншу кнопку та зробити це не зміг. Один з невідомих відчинив двері та почав душити потерпілого (в цей момент потерпілий показує, як саме його душили) та він впав на підлокітник у машині по середині. В цей час відчиняються пасажирські двері, звідти зайшов чоловік, який почав наносити удари в область обличчя (потерпілий показує як саме). Чоловік, який лежав на ньому, наносив йому удари в потиличну ділянку. В цей час він кричав «За що» та намагався відштовхнутися, але вони все ж таки змогли його заштовхнути у машину. Третя особа відчинила двері та силою перетягла його на пасажирське сидіння та сказав йому «Мовчати» та в цей час тримав його (потерпілий показує як саме). В цей час на водійське сидіння сіла інша особа, яка почала розпитувати, як користуватися автомобілем (керувати), на що він пояснив, як саме, один з невідомих сказав іншому нападнику: «Ріж йому вухо», на що він попросив цього не робити. Окрім цього потерпілий додав, що вони усі були у масках, але особу яка перша на нього напала (яка відчинила водійські двері) він трохи запам`ятав, а саме обрис його очей та брів, оскільки в машині було включено світло. Далі, потерпілий додав, що він поясняв їм, як заводити (перелаштувати) машину, щоб вона їхала назад (потерпілий показує, як саме це відбувалось). Далі, пояснив їм, як вимкнути світло у машині. Далі, машина починає рух назад. Знаходячись в машині вони почали у нього дізнаватись, хто він та звідки в нього гроші, на що потерпілий дав відповідні пояснення. Під час розмови, він їм повідомив, що вдома у нього знаходяться грошові кошти. Вони сказали, що їм потрібно 20 тисяч доларів, на що потерпілий повідомив, що 20 тисяч в нього не має, а є лише 6 тисяч та інших активів приблизно 2 тисячі. Окрім цього вони запитували, чи є у нього ланцюжок, на що потерпілий повідомив, що в нього є тільки срібний ланцюжок та годинник, які вони не забрали. Потерпілий вказує та привів до смт. Балабине, де як він пояснив, коли вони проїхали міст, була вода та він підняв голову та побачив паркан, який вказує на слідчому експерименті. Під час того, як вони їхали, його запитували скільки в нього грошей, на що потерпілий відповів, що у нього є приблизно, можливо 10 тисяч доларів та розповів де у квартирі знаходяться його кошти готівкою (на холодильнику у коробочці). Далі, коли вони вже майже приїхали, невідомі почали настоювати, щоб потерпілий одразу віддав ключі від квартири одному з них, який візьме гроші. Один з нападників взяв ключі у потерпілого та передав їх водію та запитав, де документи на машину, на що він пояснив, де саме вони лежать. Далі потерпілого вивели з машини та придушили (потерпілий показує як саме). Потім, вийшовши з машини водій поїхав.

Потерпілий привів до можливого місця де вони зупинились та вийшли (умовна позначка на мапі « НОМЕР_2 , 35.205857») та потерпілий додав, що майже увесь час з ним спілкувався водій. Далі, потерпілий, показав, яким способом його витягли з машини та перед цим він передав ключі від квартири водію. Потерпілий вказав приблизно куди та як йог відводили, і додав куди поїхав водій та показав в який бік. Потім, дві особи почали його відводити до спуску та наказали присісти, що він і зробив. Один з них дістав ніж (як пояснив потерпілий чорний, висувний або складний), на що потерпілий злякався (потерпілий вказав як саме це відбувалось), ніж був у особи, яка його тримала у машині. Додав, що цей ніж належав йому, але коли нападник його взяв, йому невідомо, за цей ніж нападник йому віддав 100 гривень. У водія, зі слів потерпілого, був кримінальний жаргон у розмові з ним. Далі, потерпілий, розповів про що розмовляв з двома нападниками під час якої розповів, що в нього на біржі є 2000 доларів, а на іншій 600 доларів та пояснив, що для того, щоб перевести ці гроші, йому потрібно інша людина, яка також в цьому щось розуміє. Вже знаходячись на вулиці потерпілий почав запитувати: «За що вони так поступають», на що невідомі почали пояснювати чому. Далі, під час розмови, один з нападників дістав ніж та наказав мовчати та він не буде його чіпати. Потерпілий пояснив, що ще раз набрав дівчині зі свого телефону та що їй пояснював. Потерпілий пояснив, як та хто відходив з нападників та про що в цей час він (потерпілий) намагався поговорити. Одного з нападників не було тривалий час і потерпілий почав хвилюватися за це, оскільки їхати з місця, куди його привезли та до його дому було недовго. На що вони почали запитувати його, чи не обманув він їх, на що потерпілий їх заспокоїв. Далі, під час розмови, один з нападників сказав, що він переїхав сюди приблизно 8 років тому та повідомив (потерпілий), що серед розмови дізнався, що одному з нападників 23 роки. Потерпілий повідомив про що він з ними розмовляв та що ще пропонував, але йому відповіли, що в них є свій план, якого вони притримуються. Приблизно через півтори години, один з нападників пішов до невідомої особи на ім`я « ОСОБА_13 » (точно не пам`ятає), щоб зв`язатися з водієм, який поїхав до потерпілого за грошима. Через 25-30 хвилин, повернулися вже три невідомих особи та потерпілий чув, як один з них розповідав, як його зупинила поліція, але все пройшло нормально. Потерпілий розповів, яким способом перераховував свої активи, хто з ними та як стояв, окрім цього додав, що четвертий був без маски, у спортивному одязі та капюшоні і вище за нього та поставили їх спиною один до одного. Пояснив, що перевести вдалось лише з одного рахунку приблизно 2000 тисячі доларів, а з іншого рахунку не вдалось. Після того, як вони перерахували усі активи і повідомили, що він вільний, пояснили, де може знаходитись його машина та що у машині буде їх людина, яка довезе його до «Космосу» та потім він піде вже спокійно додому відпочивати. Далі, один з нападників, якому зі слів потерпілого, 23 роки, залишився з ним, а інші троє почали віддалятися. Потерпілий разом з нападником почали йти за трьома іншими. Після чого, четвертий, той що залишився з потерпілим також віддалився. Потерпілий пояснив, як знайшов свою машину та розповів про розмову з дівчиною. Знайшовши свою машину, він попередньо перевірив, чи є хтось у машині і зрозумівши, що в його машині (потерпілого) нікого не має, він виїхав на трасу та почав рух і за допомогою навігатора почав їхати до свого дому ( АДРЕСА_3 ). Далі, заїхавши на селищну дорогу перед вулицею Чумаченко, він на щось наткнувся та пошкодив автівку. Пояснив, що покликав свого друга таксиста та як його зустрів, як його друг сів у машину на водійське сидіння. Далі, проїхавши недалеко, їх зупинили співробітники поліції, які під час розмови віддали потерпілому його техпаспорт від його автівки та запитали у нього «Чому у Вадіка твої права та техпаспорт», на що потерпілий розповів видуману історію, оскільки боявся. Після декілька хвилин, працівники поліції його відпустили і він поїхав додому. (т.2,а.с.111-120);

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.01.2020 року, за яким свідок ОСОБА_14 заявив, що впізнав особу під № 3 ( ОСОБА_7 ), бачив 16.11.2019 року приблизно о 21.30 год., коли перебував на добовому чергуванні в якості інспектора СРПП №3 та зупинив авто, за кермом автомобіля Мерседес S500 у кузові чорного кольору. Впізнав його за рисами обличчя. Відповідно до запису в даному протоколі, «перед проведенням впізнання підозрюваному не були роз`яснені його права. Крім того, текст протоколу не відповідає дійсності, так як свідок вказав, що особа під № 3 схожа, але достовірно він впізнати не зможе. Також серед статистів є особа, яка на 12 років старше за підозрюваного і статисти мають різні відмінності у зовнішності, а саме риси обличчя, зачіска, зріст, вага, тощо (т.2, а.с.121-124);

Судом оглянуто відеозапис до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.01.2020 року за участю свідка ОСОБА_14 , відповідно до якого ОСОБА_14 вказав на особу під № 3 ( ОСОБА_7 ), яка перебувала за кермом автомобіля Мерседес, зазначивши, що він схожий на особу, яка перебувала за кермом автомобіля Мерседес. На питання адвоката ОСОБА_15 , який був присутній під час даної слідчої дії, свідок ОСОБА_14 пояснив, що не може конкретно зазначити, що саме особа під № 3 - ОСОБА_7 знаходився за кермом автомобіля Мерседес під час його зупинки. Особа під № 3 - ОСОБА_7 , останній схожий на особу, яка знаходилася за кермом автомобіля Мерседес.

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 14.01.2020 року, за яким свідок ОСОБА_16 заявив, що впізнав особу на фото № 2, яка знаходилась за кермом автомобіля марки "Мерседес" S500 у кузові чорного кольору, яку він зупинив знаходячись на роботі в якості інспектора ГРПП приблизно о 23.00 годині. Даний протокол не містить відомостей (прізвища) про осіб, які зображені на фото (т.2, а.с.125-127);

Безпосередньо допитати під час судового слідства свідка ОСОБА_16 та дати належну оцінку його показам, суд позбавлений можливості, оскільки від допиту свідка ОСОБА_16 прокурор відмовився під час судового слідства.

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.11.2019 року та фототаблицю до нього, за яким свідок ОСОБА_17 заявив, що впізнав особу на фото № 1 ( ОСОБА_7 ), яка знаходилась 16.11.2019 року за кермом автомобіля марки "Мерседес" S500 у кузові чорного кольору, яку він зупинив знаходячись на роботі в якості інспектора ГРПП приблизно о 23.00 годині (т.2, а.с.128-133);

- лист ГУНП в Запорізькій області від 18.11.2019 року, за яким поліцейського ГРПП Запорізького РВП старшого сержанта поліції ОСОБА_14 було зареєстровано в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» 17.-7.2017 під логіном ZPRV21РР8. Цим користувачем з 16.11.2019 по 17.11.2019 були здійснені наступні запити в базах даних ІПНП 16.11.2019 ( в тому числі):

-о 21:00:34, о 21:00:57, о 21:16:29 ОСОБА_18 1996;

-о 22:39:43 Автотранспорт: АЕ6900ЕК

17.11.2019 ( в тому числі):

- о 04:32:34, о 04:33:15, о 04:33:52, о 04:33:57 Черных Александр Геннадьевич 1994;

- о 12:50:41, о 12:51:09 - Черных Александр Геннадьевич 1994 (т.3, а.с.8-11);

- висновок судово-медичної експертизи № 1032 від 17.11.2019 року, за яким синці в ділянці носа, в ділянці лівої очної ямки, у правій скроневій ділянці і тім`яній ділянці ліворуч; крововилив слизової оболонки верхньої губи праворуч; садна в ділянці лівого стегна у гр. ОСОБА_9 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження утворилися від не менш ніж 7-ми травматичних впливів тупого предмета (предметів). Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи (т.3, а.с.12-13);

- висновок судової трасологічної експертизи № 16-20 від 14.01.2020 року, за яким односторонній циліндровий механізм, вилучений 17.11.2019 року в ході огляду місця події квартири АДРЕСА_6 , справний, придатний для замикання. Вирішити питання: «чи відчинявся сторонніми предметами циліндровий механізм, наданий на дослідження» не виявляється можливим (т.3, а.с.14-20).

Прокурор, як на докази вини обвинуваченого, посилається на покази потерпілого ОСОБА_9 і свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_14 .

Детальний аналіз свідчень зазначених осіб дозволяє суду зробити висновок про те, що їх сукупність, а також жодне з них окремо, не містить доказів про причетність ОСОБА_20 до злочинів, що йому інкримінуються, зокрема:

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 16.11.2019 року ввечері він вийшов з квартири та пішов на стоянку за автомобілем, щоб поїхати до своєї дівчини та погуляти з нею в місті. Сів за кермо належного йому автомобіля Мерседес S500 д.н.з. НОМЕР_1 і почав його заводити. У вікно автомобіля побачив 3- х чоловіків в балаклавах, які приближалися до його автомобіля. Він намагався заблокувати двері автомобіля, але не встиг. Один з чоловіків відкрив двері автомобіля з його сторони та одразу вдарив його в обличчя. Другий чоловік відкрив передні пасажирські двері і також наніс йому удар в обличчя. Третій чоловік сів на заднє сидіння автомобіля та почав його перетягувати на заднє сидіння. Він запитав «за що?». Його перетягли на заднє сидіння автомобіля, забрали ключі від автомобіля. Всі чоловіки також сіли в його автомобіль. В автомобілі було легке світло. Чоловіки спочатку не змогли завести його автомобіль, на що він показав їм , як це зробити. Коли автомобіль поїхав у невідомому йому напрямку, чоловік, який сидів з ним ззаду в автомобілі тримав його за шию. Далі ці особи питали його чим він займається, на що він пояснив, що займається купівлею-продажем криптовалюти. Дані чоловіки почали питати у нього «за скільки він оцінює своє життя?». Вони з погрозами почали вимагати у нього гроші у розмірі 20000 доларів США, на що він повідомив, що таких грошей у нього не має. Вони запитали « скільки грошей у нього є?», на що він відповів «дома у нього є 6000 доларів США, але це спільні гроші з його дівчиною та ще на біржі є криптовалюта, що складає близько 1600 доларів США, але щоб перевести цю криптовалюту йому необхідно зв`язатися з іншою людиною та скористатися ноутбуком». Вони відвезли його до посадки. Він віддав їм ключі від квартири АДРЕСА_6 , яку він на той час винаймав, забрали телефон та поставили його на авіарежим. Він повідомив чоловікам, де знаходяться 6000 доларів США, а саме в ящику на холодильнику. Вони повідомили йому свій план, а саме: що вони візьмуть гроші з квартири, він переведе криптовалюту з біржи, потів вони його відпустять. Один з чоловіків сів за кермо його автомобіля та поїхав, двоє залишилися з ним в посадці біля с. Балабіно. Він разом з двома чоловіками чекали близько півтори години, на що він казав, може той чоловік, що поїхав не впорався з керуванням автомобіля та пропонував чоловікам також поїхати до квартири і віддати їм гроші, а також пропонував їм подзвонити до чоловіка, який поїхав в квартиру. Чоловіки повідомили, що у них не має телефонів, він запропонував подзвонити зі свого телефону, вони відмовилися це робити. Він також розговорився з одним з чоловіків, наймолодшим, який повідомив йому, що він не так давно, а саме 8 років тому приїхав до м. Запоріжжя. Один з чоловіків повідомив, що у них є зв`язок з іншим їх чоловіком і кудись пішов. Близько через півгодини повернувся той чоловік, який пішов з посадки, водій, який поїхав на його автомобілі та ще один чоловік, як він зрозумів програміст. Його поставили спиною до програміста, щоб він його не бачив і той пошепки почав задавати йому питання, пов`язані з переказом коштів з криптобіржи. Він взяв свій телефон і почав вводити паролі для переказу коштів. Потім програміст забрав у нього телефон і перевів криптовалюту на інший рахунок, на його рахунку залишилося близько 500 доларів США, які програміст не зміг перевести на інший рахунок, у зв`язку з чим він повернув йому телефон і сказав «це кошти тобі на саморозвиток». Далі йому повідомили, що його автомобіль з їх водієм недалеко його чекає прямо на дорозі і пішли. Він трохи почекав і пішов шукати свій автомобіль. Коли йшов, було темно, він трохи загубився, але все ж таки близько через 15 хвилин знайшов свій автомобіль на дорозі. В автомобілі та поруч з ним нікого не було, ключі знаходилися в автомобілі. Він сів за кермо автомобіля, закрився в автомобілі і поїхав, оскільки погано орієнтувався на місцевості він увімкнув GPS - навігатор і подзвонив своїй дівчині, сказав їй йти додому, там він все розповість їй. Коли виїхав на вул. Чкалова, врізався в бордюр, який стояв на дорозі, там йшло будівництво гаражу. В автомобілі були пошкодження. Він подзвонив своєму другу таксисту ОСОБА_21 і повідомив, що він розбився на вул. Чкалова, попросив його допомогти виїхати. Чекав його близько 20 хвилин. Через деякий час метрів за 500 він побачив, що на дорозі стоїть джип з включеними фарами і до нього під`їхав автомобіль марки жигулі, це був його товариш, якого він викликав. Потім автомобіль марки жигулі під`їхав до нього . Його товариш пересів в його автомобіль, де він розповів останньому, що на нього напали незнайомі чоловіки, товариш запропонував відвести його до лікарні, на що він відмовився і попросив відвезти додому. Також повідомив, що джип, що стоїть на дорозі, це поліцейський автомобіль. Коли вони виїхали на дорогу, поліцейський автомобіль перекрив їм дорогу і зупинив їх. Працівнику поліції він повідомив, що він є власником автомобіля і дав йому свій пропуск на стоянку та посвідченні водія, поліцейський відійшов від машини з документами хвилин на 10, потім повернувся, віддав йому документи та з кишені дістав документи на автомобіль, віддав йому зі словами «не губи більше». Також поліцейський запитав у нього «звідки у Вальдоса твій технічний паспорт», на що він відповів, що дав свій автомобіль знайомому, а той залишив автомобіль біля с. Балабіно і сказав техпаспорт назавтра поверне і в зв`язку з чим вони побилися. Він вирішив, що працівники поліції діють разом з тими особами, які на нього напали і боявся сказати їм правду. Потім працівники поліції посміялися і сказали, що вони можуть їхати, що вони і зробили. Далі він разом зі своєю дівчиною поїхав ночувати до ОСОБА_22 .

Пояснив, що раніше нападників він ніколи не бачив. Чоловік, який сів за кермо його автомобіля був високий, худорлявої статури, другий був вгодованої статури віком близько 30-35 років, третій був віком 18 років зростом близько 180-190 см. Обвинуваченого ОСОБА_7 раніше він ніколи не бачив. З ним мало розмовляли, спілкувався він більше з молодим чоловіком в посадці. Просив їх сильно не бити, оскільки проблеми з серцем. Погрози були лише в автомобілі. В подальшому в посадці самий молодий чоловік, з яким він залишився, дістав ніж, який належав йому і знаходився в його автомобілі та який він раніше придбав для рибалки та зазначив «мовчи, бо я тебе заріжу». На що він відповів «та я мовчки сиджу». Цей чоловік лише дістав ніж, але нічого ним не робив. В подальшому цей чоловік віддав йому 100 гривень за цей ніж. ОСОБА_7 , як особу, яка була серед нападаючих під час судового слідства не впізнає. Чоловік, який знаходився за кермом був ростом вище обвинуваченого та худорлявий, обличчя не бачив, оскільки у всіх обличчя до очей були закриті. На питання захисника, яким чином він впізнав обвинуваченого за фотокартками, пояснив, що на той час, коли йому надали фотокартки для впізнання, ця особа на фотокартці більш менш підходила до того чоловіка, який на нього напав, але повністю обличчя нападаючого він не бачив. В судовому засіданні зазначив, що особу по фотокартці впізнав за очами, але за статурою це був інший чоловік. На неодноразові питання учасників процесу пояснив, що не може достеменно зазначити, що обвинувачений ОСОБА_23 вчиняв відносно нього протиправні дії. Також пояснив, що особа, яка була за кермом авто мала грубий дорослий голос. З цивільним позовом в рамках даного кримінального провадження не звертався. Зазначив, що тиску з боку обвинуваченого та сторони захисту на нього не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що він є другом потерпілого ОСОБА_24 . Вночі 16 листопада 2019 року йому подзвонив ОСОБА_9 та повідомив, що розбив свій автомобіль та заначив адресу, де знаходиться. Він поїхав за вказаною товаришем адресою, але спочатку не зміг найти місце, де знаходилася машина товариша. Назустріч їхав поліцейський автомобіль, він його зупинив і запитав де знаходиться вказана ОСОБА_24 адреса. Далі він поїхав і побачив автомобіль «Мерседес седан», який належав ОСОБА_25 і знаходився поруч з онкологічним диспансером. В даному автомобілі був погнутий бампер, машина заїхала на якусь перешкоду. ОСОБА_26 повідомив йому, що погано себе почуває. До них під`їхав поліцейський автомобіль, працівники поліції вивели ОСОБА_26 з автомобіля і запропонували з ним поговорити. Він не чув розмови поліцейських з ОСОБА_26 . Лише чув, що поліцейським він сказав, що посварився з товаришем, а обличчя пошкоджено, оскільки коли врізався на автомобілі в перешкоду, вдарився обличчям та відмовився їхати в лікарню. Працівники поліції віддали ОСОБА_26 технічний паспорт на автомобіль, вони сіли в машину та поїхала до будинку, де жив ОСОБА_26 . Там вже їх чекали його дівчина та дівчина ОСОБА_26 . Вони забрали дівчат та поїхали ночувати до нього додому, оскільки ОСОБА_26 був дуже наляканий і боявся залишатися у себе вдома. У ОСОБА_26 було почервоніння на обличчі та розбита губа. Спочатку ОСОБА_26 йому повідомив, що сам розбив свій автомобіль. На наступний день він розповів, що виходив зі свого будинку та сідав в свій автомобіль, на нього хтось ззаду напав та вдарив його і на його автомобілі вивезли в с. Балабино. Він лежав на задньому сидінні автомобіля, йому казали лежати тихо. Про кількість нападаючих потерпілий йому не казав. ОСОБА_26 вивезли та висадили з автомобіля, вимагали гроші, він деякий час знаходився на вулиці. Також повідомив, що у нього викрали гроші з квартири, ОСОБА_26 називав суму в доларах США, але яку суму, він не пам`ятає. Коли заволоділи його грошима, ОСОБА_26 повідомили, що його автомобіль знаходиться біля дороги і ключі в автомобілі. В чому він той одягнутий, він не пам`ятає. Потерпілий знаходився в шоковому стані, у нього були проблеми з серцем, незадовго до нападу на нього, йому робили операцію на серці. Після нападу ОСОБА_26 ще деякий час у нього ночував, оскільки хвилювався за своє життя.

Аналізуючи покази даного свідка, колегія суддів приходить до висновку, що вони не містять жодної інформації, яка б підтверджувала вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що він працював поліцейським групи реагування патрульної поліції в Запорізькому відділенні поліції. Разом з ОСОБА_27 та ОСОБА_16 вони знаходилися на зміні 16.11.2019 року. Вечері, близько 20-21 години, 16.11.2019 року вони на патрульному автомобілі зупинили автомобіль Мерседес темного кольору S класу на в`їзді в с. Балабино, який їхав з вул. Культурна. У водія не було водійського посвідчення, але були при ньому документи на зупинений автомобіль Мерседес. Він не підходив до водія, знаходився 2-3 метри від нього, але бачив його, той був в капюшоні. З ним спілкувалися ОСОБА_27 та ОСОБА_16 , водій назвав свої дані, але він їх не пам`ятає. Даний автомобіль він перевіряв через базу даних Армор інформаційний портал національної поліції України, у кожного працівника поліції свій пароль для входу в цю базу даних. Автомобіль та чоловік, за даними, які назвала ця особа, в розшуку не знаходилися. Хлопець за кермом автомобіля Мерседес був один. Він надав технічний паспорт на автомобіль Мерседес та повідомив, що водійське посвідчення забув вдома. Щоб встановити особу, яка була за кермом автомобіля, вони разом з чоловіком на патрульному автомобілі приїхали додому до цієї особи, на вул. Чумаченко біля 40-го магазину, точну адресу чоловік не вказував. Приїхали вони за іншою адресою, ніж та, за якою вони перевіряли особу за базою даних Армор. Даний чоловік за інструкцією сидів поруч з ним в автомобілі з правої сторони. Зупинилися біля магазину Електропроводка. Автомобіль Мерседес залишився на місці зупинки, чоловік його зачинив, технічний паспорт на автомобіль залишився у них, а ключі від автомобіля залишилися у водія автівки. Чоловік пішов за документами, його ніхто не супроводжував. Вони тривалий час, близько 30 хвилин, чекали цю особу, але не дочекавшись його, поїхали далі патрулювати район за викликом. Протокол за ст.126 КУпАП, за керування автомобіля без документів, вони не складали відносно цієї особи, до відділу поліції для встановлення особи його не возили. Через деякий час, близько через 3 години, вони знов побачили зазначений автомобіль Мерседес, який їхав їм назустріч, вони зупинили цей автомобіль, але в автомобілі знаходився власник автомобіля, а за кермом автомобіля його товариш. Це були інші особи, ніж той, коли вони вперше зупинили зазначений автомобіль. Власник автомобіля надав їм на перевірку своє посвідчення водія та своєї дівчини, технічний паспорт на автомобіль був у них, вони перевірили їх дані з посвідчень водіїв за базою даних Армор. Він особисто не робив цю перевірку. Вони в розшуку не знаходилися. Він особисто повернув власнику автомобіля технічний паспорт за зазначений автомобіль. Власник автомобіля не питав у них, відкіля у них технічний паспорт на його автомобіль. Власник автомобіля повідомив їм, що дав свій автомобіль товаришу покататися та він уїхав на автомобілі. На їх пропозицію, чи потрібна йому допомога, власник авто відмовився. На власнику автомобіля слідів пошкоджень не було. Він був одягнутий в кофту та джинси, був без куртки. У відділенні поліції проводили впізнання особи за 4-мя фото. Він казав працівникам поліції, що не може впізнати серед пред`явлених фото особу, яку вперше зупинили на автомобілі Мерседес. Вказав на особу на фото, яка була наймолодшою. Той чоловік був віком до 30 років, дуже худорлявої статури, зростом 178-180 см, мав легку неголеність, одягнутий був в чорні джинси та темну кофту чи куртку з капюшоном, який він то одягав на голову то знімав. Обвинуваченого ОСОБА_7 він бачить вперше в залі суду. Під час судового слідства свідку ОСОБА_17 для огляду в судовому засіданні було надано протокол впізнання, де на фотокартці № 1 він вказав на особу, яка більш менш схожа на особу, яку вони зупинили вперше на автомобілі Мерседес. Зазначив, що особа на фотокартці №1 та обвинувачений ОСОБА_7 , який перебуває в залі суду, це різні особи. Зазначив, що після цього випадку, його керівництво порадило йому звільнитися з органів поліції, що він і зробив.

Аналізуючи покази даного свідка, колегія суддів приходить до висновку, що вони не містять жодної інформації, яка б підтверджувала вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що він працює інспектором сектору реагування патрульної поліції в Запорізькому відділенні поліції. Разом з ОСОБА_28 та ОСОБА_16 вони заступили на нічну зміну 16.11.2019 року. Під час патрулювання вони зупинили автомобіль Мерседес S класу чорного кольору, номер не пам`ятає. Він перший підійшов до зупиненого автомобіля та спілкувався з водієм. В автомобілі знаходився лише водій. На його вимогу, водій автомобіля надав технічний паспорт на автомобіль Мерседес та повідомив, що посвідчення водія забув вдома. Водій повідомив, що взяв автомобіль у друга. ОСОБА_29 за допомогою планшету даний автомобіль перевірив через інформаційну базу даних Армор інформаційний портал національної поліції. Особа називала свої данні, але він їх не пам`ятає. Він особисто в планшет під час перевірки даних не дивився. Під його логін-паролем в базу даних може ввійти інший працівник поліції, який знаходиться з ним на зміні. На початку зміни в планшет вводиться логін-пароль одного зі співробітників поліції, які входять до складу наряду чергування. Вони хотіли повезти водія автомобіля до наркодиспансеру для перевірки останнього на стан алкогольного сп`яніння, але без документів неможливо провести перевірку, також неможливо без документів скласти постанову на водія за ст.126 КУпАП. Вони разом прийняли рішення повезти водія за адресою, яку вказав водій, для того, щоб останній їм надав посвідчення водія для перевірки особи. Водія висадили біля 40-го магазину в Космічному мікрорайоні м. Запоріжжя і залишилися чекати його в патрульному автомобілі, водія ніхто не супроводжував. Чекали близько 30 хвилин, але водій не вийшов. Вони поїхали далі відпрацьовувати виклики. Під час чергування вони знову побачили зазначений автомобіль Мерседес і знову його зупинили. З пасажирського переднього сидіння вийшов молодий хлопець, який надав документи і виявився власником даного автомобіля. Він пояснював, що дав свій автомобіль покататися своєму товаришу, у зв`язку з чим вони посварилися. Від допомоги відмовився. За кермом автомобіля знаходився інший чоловік, ніж той, який був за кермом автомобіля під час першої зупинки. Чоловік, який був за кермом автомобіля під час першої зупинки був одягнутий в темну куртку, худорлявої статури, зростом близько 185 см, віком близько 30 років. Ключі від автомобіля Мерседес вони у цієї особи не вилучали. Під час проведення впізнання особи за 4-мя фотокартками, вказав на особу на фотокартці, яка була схожа на особу, яка знаходилася за кермом. Впізнання проводилося з використанням відеозйомки близько через 1-2 тижні після події. На той час він також не міг точно сказати, що особа на фото це та особа, що була за кермом авто, бо спілкувався з особою в темний час доби. Зазначив, що обвинуваченого ОСОБА_7 раніше він ніколи не бачив. Не може достеменно зазначити, що ОСОБА_23 це та особа, що знаходилася за кермом під час першої зупинка автомобіля Мерседес. Повідомив, що тиску на нього з боку керівництва поліції, прокуратури та сторони захисту не було.

Аналізуючи покази даного свідка, колегія суддів приходить до висновку, що вони не містять жодної інформації, яка б підтверджувала вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Разом з тим, колегія суду звертає увагу на те, що у сукупності доказів, на яких базувалось обвинувачення, вищевказані протоколи пред`явлення особи для впізнання свідкам ОСОБА_30 та ОСОБА_27 відігравали вирішальну роль, вони були закріплюючим елементом та мали значення для доведення вини ОСОБА_7 поряд з іншими доказами наданими прокурором.
В той же час, зазначенні вище докази, а саме протоколи пред`явлення особи для впізнання свідкам ОСОБА_30 та ОСОБА_27 не можуть бути достатньою підставою для висновку суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих злочинів щодо потерпілого ОСОБА_9 , оскільки при дослідженні зазначених письмових доказів та при допиті вказаних свідків, останні не підтвердили, що особу яку вони впізнавали, був саме обвинувачений ОСОБА_7 .
Від допиту свідка ОСОБА_31 прокурор відмовився під час судового слідства.
З приводу наданого суду та дослідженого в ході судового розгляду листа ГУНП в Запорізькій області від 18.11.2019 року, за яким поліцейський ГРПП Запорізького РВП старший сержант поліції ОСОБА_14 зареєструвався в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» 17.-7.2017 під логіном ZPRV21РР8 та як користувач з 16.11.2019 р. по 17.11.2019 р. здійснив запити в базах даних ІПНП 16.11.2019 р. за даними ПІБ обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 і даних його автомобіля Мерседес, колегія судів також вважає, що даний лист не може бути достатньою підставою для висновку суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих злочинів щодо потерпілого ОСОБА_9 , оскільки встановити ким саме надавались ці дані співробітникам поліції встановити не надалось можливим. Вказаний співробітник поліції, який вже був допитаний як свідок, не зміг підтвердити, що особа, яка надавала йому дані для запиту в ІТС, був саме ОСОБА_23 , який знаходився за кермом під час першої зупинка автомобіля Мерседес.
Щодо позиції прокурора в ході розгляду справи щодо не підтвердження версії обвинуваченого ОСОБА_7 про його знаходження вдома в день та час вчинення злочинів відносно потерпілого ОСОБА_9 , то колегія суддів звертає увагу на те, що дана версія обвинуваченого ОСОБА_7 з боку прокурора не перевірялась, та спростування її з боку прокурора також не надавалось.
Разом з тим, колегія суддів також звертає увагу, що сам потерпілий в ході судового розгляду не підтвердив той факт, що саме обвинувачений ОСОБА_7 вчинив відносно нього злочини, які інкриміновані останньому.

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів дійшла висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо лише підтверджують існування подій, які відбулися з потерпілим ОСОБА_24 16.11.2019 року, але жодним чином не доводять вини саме обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).
Такий же принцип закріплений у статті 17 КПК України, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.
Відповідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 46 Конвенції та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Така позиція також знаходить своє відображення і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку». Відповідно до п. 23 вказаної постанови, є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли всі зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно ст. 373 ч. 1 п.3 КПК України, коли не доведено що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, суд ухвалює виправдувальний вирок.
Аналізуючи зазначені вище докази, суд дійшов висновку, що вони у сукупності лише констатують факти вчинення кримінальних правопорушень відносно потерпілого ОСОБА_32 і жодним чином не доводять причетність ОСОБА_7 до скоєння даних кримінальних правопорушень.
У відповідності до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винність обвинуваченого у вчинені злочину, мотив і мета злочину.
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі (рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 р. № 12-р/п/2011).
В силу ст.95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судове рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Висновки суду повністю узгоджуються з роз`ясненнями Верховного Суду України про порядок застосування зазначеної норми процесуального права у постанові від 21.01.2016 року по справі № 5-249кс15.
Відповідно до вказаної постанови Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зазначити, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Недотримання принципу безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 статті 7 КПК). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту частини другої статті 23 та статті 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом.
Крім того, з огляду на положення ч.1 ст.20, ч.ч. 1,4 ст. 42 КПК України обвинувачений, поміж іншого, має право брати участь у кримінальному провадженні, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом, а також має право брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту.
Захисту такого права вимагає і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція) (п.1, підп. «d»п. 3 ст. 6), ратифікована Україною. Про обов`язковість застосування положень цієї Конвенції та порушення її положень неодноразово зазначалося в рішеннях Європейського суду з прав людини за позовами проти держави Україна.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положення п. 1 та підп. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», передбачають, що:
«1. Кожен має право на справедливий… розгляд його справи… судом… який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
3. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:
d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення…»
Як визначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 квітня 2008 року у справі «Жогло проти України» (пункти 38-40), усі докази зазвичай мають бути представлені у відкритому слуханні справи в присутності обвинуваченого для забезпечення можливості надати аргументи іншій стороні. Існують винятки з цього правила, але вони не повинні порушувати права захисту. Як загальне правило, пункти 1 та 3 (d) ст. 6 вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечити, а також ставити запитання свідкові обвинувачення, або під час давання показань, або на пізнішому етапі (див. «Люді проти Швейцарії» (Ludi v. Switzerland), рішення від 15 червня 1992 року, п. 49). Обвинувачення не повинно ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на тих показаннях, які сторона захисту не могла оскаржити (див. «Дурсон проти Нідерландів» (Doorson v. the Netherlands), рішення від 26 березня 1996 року, п. 76).
Якщо обвинуваченому було надано відповідну та належну можливість заперечувати такі показання - або під час їх надання, або на пізнішому етапі - прийнятність їх як доказів як така не суперечить вимогам пунктів 1 та 3 (d) ст. 6.
Стосовно показань свідків, яких неможливо допитати в присутності підсудного чи його адвоката, суд нагадує, що п. 1 ст. 6 в поєднанні з п. 3 вимагає від держав-учасниць дій з надання підсудному реальної можливості допитати або вимагати допиту свідків обвинувачення (див. рішення у справі «Садак та інші проти Туреччини»).
Аналогічні висновки щодо порушення права обвинуваченого на допит свідків викладені також у рішеннях «Олег Колесник проти України» від 19 листопада 2009 року (пункти 42,43), «Жуковський проти України» від 15 вересня 2011 року (пункти 40-42).
Враховуючи, що обвинувачений як під час досудового розслідування, так і в процесі розгляду справи в суді не мав можливості допитати особу, на показаннях якої виключною мірою ґрунтується обвинувачення, заперечити його покази як свідка обвинувачення, прийняття судом до уваги як доказів відомостей, викладених в протоколі пред`явлення особи для впізнання свідкові ОСОБА_16 порушує право обвинуваченого на захист та межує з несправедливістю, що не є сумісним з гарантіями, передбаченими ст.6 Конвенції.
Оскільки свідок ОСОБА_16 не був безпосередньо допитаний під час судового провадження, колегія суддів не згадує на користь обвинувачення інформацію, викладену в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотокартками від 14.01.2020 року (т.2, а.с.125-127), де ОСОБА_16 вказував на ОСОБА_7 , як на особу, яка яка знаходилась за кермом автомобіля марки "Мерседес" S500 у кузові чорного кольору, яку він зупинив знаходячись на роботі в якості інспектора ГРП.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження наявний протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т.2, а.с.125-127), з якого вбачається, що свідку ОСОБА_16 були пред`явлені фотознімки чотирьох осіб, серед яких свідок під відповідними номерами впізнавав особу, яким виявився обвинувачений ОСОБА_7 , який знаходився за кермом автомобіля марки "Мерседес" S500 у кузові чорного кольору, яку він зупинив.

Зазначений протокол пред`явлення осіб до впізнання також не може бути визнаний допустимим доказом у кримінальному провадженні, оскільки до самого протоколу будь-які документи, які б визначали коло осіб, чиї фотознімки були пред`явлені для впізнання не додані, а відтак ідентифікувати обвинуваченого, як особу, що впізнав свідок, не можливо.
Крім того, згадані протоколи пред`явлення осіб до впізнання не можуть бути прямим і єдиним доказом вчинення обвинуваченим злочинів, оскільки не створюють достатньої сукупності з іншими дослідженими судом доказами, які б підтверджували вину ОСОБА_7 .
Оцінюючи докази, колегія суддів за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, дійшла висновку, що доказів вини ОСОБА_7 не було здобуто, а обсяг обвинувачення його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст. 146, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.
Оскільки при розгляді кримінального провадження в суді стороною обвинувачення не доведено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 146, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що його слід визнати невинуватим у вчиненні даних кримінальних правопорушень та виправдати.
Керуючись ст. ст.85-87,89, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376, 477 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И ЛА:
Обвинуваченого ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України та виправдати його в зв`язку з недоведеністю в його діяннях складу вказаних кримінальних правопорушень.

Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 скасувати, звільнивши останнього з під варти в залі суду.

Речові докази:

-односторонній циліндровий механізм нижнього врізного замку з одним ключем, металеву коробку з папером у середині, зв`язку ключів, чорну шапку, змиви речовини на марлевий тампон, упаковані у паперовий конверт, мікроволокна у паперовому конверті, передані на зберігання до камери речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (наразі відділ поліції №4 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області), після набрання вироком законної сили знищити.
-мобільний телефон «Samsung» SM-G 532 F/DS IMEI НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , сім карта «Київстар», карта «монобанк» № НОМЕР_5 , вилучені у ОСОБА_7 під час затримання та передані на зберігання до камери речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (наразі відділ поліції №4 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області), після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_7 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3