Справа № 513/510/21
Провадження № 1-кп/513/52/21
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері

ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000024 від 11.01.2020 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Приморськ Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого вантажником Саратського відділення поштового зв`язку АТ "Укрпошта" , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого водія - машиніста заправної машини взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, о 08 годині 00 хвилин 11 листопада 2019 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та ухилявся від військової служби по 17 годину 00 хвилин 08 січня 2020 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшого водія - машиніста заправної машини взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, о 08 годині 00 хвилин 23 січня 2020 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин тривалістю понад один місяць в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та ухилявся від військової служби по 17 годину 00 хвилин 30 квітня 2020 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його виконанням обов`язків військової служби.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин, суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з чим, за згодою прокурора та обвинуваченого, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та допитав обвинуваченого і дослідив документи щодо його характеристики.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся, не оспорював фактичні обставини справи та кваліфікацію вчинених злочинів.

Дослідивши та оцінивши докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого період, крім воєнного стану.

За положеннями ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, обвинувачений вперше вчинив тяжкі злочини, повністю визнав вину та щиро розкаявся, посередньо характеризується за місцем служби, за період проходження військової служби до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не знаходиться на диспансерному обліку у психіатра та нарколога, брав безпосередню участь в ООС, має статус учасника бойових дій, нагороджений грамотою командира військової частини за сумлінне виконання військових обов`язків, зразкову військову дисципліну.

Відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою повторно.

З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання і вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього в період іспитового строку обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368-371, 373- 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 під час іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1