УХВАЛА
12 березня 2021 року

м. Київ

справа №279/1449/16-к
провадження №51-1293ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року,
встановив:
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року залишено без змін ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 вересня 2020 року, якою приведено у відповідність до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 8 лютого 2017 року, яким засуджено ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК із застосуванням положень ст. 71 КК до покарання у виді 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, просить Верховний Суд перевірити його законність.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Право на оскарження судових рішень в касаційному порядку не є абсолютним. Так, згідно п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний розгляд справи, і лише у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Положеннями ст. 539 КПК визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. 6 ст. 539 КПК, за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
За змістом статей 424 та 539 КПК, судове рішення суду апеляційної інстанції, прийняте за результатами розгляду скарги на ухвалу, якою вирішуються питання, пов`язані з виконанням вироку, касаційному оскарженню не підлягає.
Таким чином, оскаржуване судове рішення не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428, 441 КПК, Верховний Суд,
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3