ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1465/21 Справа № 171/209/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 149, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 149 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 149 КК України, та ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 149 КК України було повернуто прокурору, оскільки в ході підготовчого судового засідання, судом було встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Зокрема, судом було встановлено, що в обвинувальному акті відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України не містить анкетних відомостей потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вбачається відсутність даних щодо місця їх реєстрації чи місця фактично проживання, що в подальшому позбавить суд можливості вжити заходи забезпечення кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КК України та викликати їх судовими повістками до суду для розгляду даного кримінального провадження.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 149 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 149 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що обвинувальний акт складено із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, а відсутність адрес потерпілих в їх анкетних даних не перешкоджають подальшому розгляду кримінального провадження, оскільки потерпілі від участі в підготовчому судовому засіданні відмовились за власним бажанням, а у разі необхідності їх виклику для допиту, прокурор буде в змозі самостійно забезпечити їх явку.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник ОСОБА_9 проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував, вважає її безпідставною та необґрунтованою.
Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вирішення апеляційної скарги прокурора залишив на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав позицію свого захисника. Обвинувачений ОСОБА_11 вирішення апеляційної скарги прокурора залишив на розсуд суду.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України, в ухваленні рішення брав участь суддя, який відповідно до ст. 75 КПК України підлягав відводу; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, апеляційний суд вважає непереконливими доводи прокурора в апеляційній скарзі про допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
У цьому провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що суд ухвалив судове рішення з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу. Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити наступні відомості: найменування кримінального провадження та його номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав самостійно.
Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Усупереч доводам у апеляційній скарзі прокурора, суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, правильно вказав, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме, не містить повні анкетні відомості потерпілих щодо їх місця реєстрації чи тимчасового місця проживання.
Так, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України).
Проте, як вбачається із обвинувального акту відомості щодо місяця проживання потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в розумінні ч. 1 ст. 29 ЦК України в обвинувальному акті відсутні, зокрема, не вказано місце їх тимчасового проживання.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, виклик слідчим, дізнавачем, прокурором, судовий виклик і привід.
Згідно ст. 134 КПК України суд під час судового провадження має право за власною ініціативою або за клопотанням слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, його представника здійснити судовий виклик певної особи, якщо суд встановить наявність достатніх підстав вважати, що така особа може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою. Суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.
Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Доводи прокурора про те, що потерпілі в даному кримінальному провадженні є особами низького соціального рівня життєзабезпечення та не мають постійного місця проживання не можуть бути прийняті колегією суддів як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, так як нормами ст. 291 КПК України чітко передбачена обов`язковість зазначення такої інформації при складанні обвинувального акту. Більш того, згідно доводів апеляційної скарги прокурора, зокрема, в частині того, що у разі необхідності виклику та допиту потерпілих в судовому засіданні, сторона обвинувачення зможе забезпечити їх явку, вбачається, що місце проживання або місце знаходження вказаних потерпілих стороні обвинувачення таки відомо, однак всупереч цьому в обвинувальному акті не вказано, що є порушенням норм кримінального процесуального законодавства та в подальшому позбавить суд першої інстанції можливості дотримуватись порядку здійснення судового провадження та використання своїх процесуальних повноважень щодо виклику потерпілих в судове засідання в установленому нормами КПК України порядку.
А тому, з огляду на викладене та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.
Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 149, ч. 1 ст. 149, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 149 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4