Провадження № 1-кс/947/6889/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2021 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000939 від 21.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, 19.12.2019 між

ТОВ «ТРАНСГРЕЙНТЕРМІНАЛ» (надалі Замовник) та ТОВ ПМК «ТІТАН» (надалі Підрядник) було укладено Договір підряду № ПС17/12-2019, про виконання Підрядником комплексу робіт з протипожежного захисту об`єкту розташованого за адресою: м.Чорноморськ, Одеська область, вул. Сухолиманська, 42 та 44 для об`єкта: «Реконструкція будівель та споруд, розташованих за адресами: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 42 і Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Центральна, 37, а також складської площадки, розташованої за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ, вул.Сухолиманська, 44, шляхом створення на їх базі терміналу по прийманню, зберіганню і відвантаженню зернових вантажів і продуктів їх переробки об`ємом 300 тис. тон та річним оборотом до 5 млн. тон», загальною вартістю 21 653 320,00 грн.

За умовами вказаного договору, 20.12.2019 Замовник на розрахунковий рахунок Підрядника здійснив авансовий платіж в розмірі 8 700 000,00 грн. за майбутнє виконання робіт та/або придбання матеріалів. Після передачі Підряднику будівельного майданчика та перерахування йому авансу, Підрядник до виконання робіт своєчасно не приступив, чим порушив строки виконання робіт передбачені п. 2.1 договору. У зв`язку з тим, що строки виконання робіт було порушено більш ніж на 30 календарних днів та враховуючи терміновість виконання робіт внаслідок реалізації проекту з реконструкції майна, що належить до державної власності, Замовник керуючись п. 15.3.2. надіслав Підряднику повідомлення, про намір розірвати вказаний Договір та вимогу про повернення грошових коштів, що були сплачені у якості авансового платежу.

В подальшому від Підрядника на електронну пошту Замовника надійшов лист про намір завершити роботи, однак Підрядник так і не продовжив виконання робіт передбачених договором.

Згідно п. 6.1. Договору, Замовник має право отримувати від Підрядника довідку про витрачання коштів, сплачених Замовником як аванс, для оплати робіт субпідрядникам або закупівлі матеріалів. На виконання свої прав, Замовником на адресу Підрядника направлено запит щодо надання останніми підтверджуючих документів стосовно використання грошових коштів, перерахованих у якості попередньої оплати. У відповідь на вказаний запит, Підрядником на електронну адресу Замовника направлено листа із сканованими копіями договорів на поставку обладнання з іншими підрядними організаціями та сканованими копіями платіжних доручень але при перевірці зазначених договорів та платіжних доручень, вказана інформація не підтвердилась.

Органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до протоколу №1 загальних зборів засновників ТОВ ПМК «ТІТАН» від 26.03.2018, створено ТОВ ПМК «ТІТАН», затверджено його статут та зазначено юридичну адресу: м. Одеса, вул. Генерала Вишневського, 13/1.

Згідно статуту ТОВ ПМК «ТІТАН», засновниками товариства є його учасники, учасниками товариства є: ОСОБА_7 .

Згідно рішення №8 одноособового учасника ТОВ ПМК «ТІТАН» від 23.11.2020, на посаду директора ТОВ ПМК «ТІТАН» призначено ОСОБА_8 .

Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси 22.09.2020 винесено ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні ТОВ ПМК «ТІТАН». 28.09.2020 вказану ухвалу направлено поштою на юридичну адресу ТОВ ПМК «ТІТАН»: м. Одеса, вул. Генерала Вишневського, 13/1, що підтверджується фіскальним чеком

АТ «Укрпошта» та направлено ОСОБА_7 на месенжер «вотсап» але до теперішнього часу запитувані в ухвалі документи органу досудового розслідування не надано.

Також, слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси 04.12.2020 винесено ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні ТОВ ПМК «ТІТАН». 12.12.2020 вказану ухвалу було вручено під розпис директору ТОВ ПМК «ТІТАН» ОСОБА_8 але до теперішнього часу запитувані в ухвалі документи ОСОБА_8 органу досудового розслідування не надано.

Враховуючи вищевикладене встановлено, що службові особи ТОВ ПМК «ТІТАН» свідомо не виконують вказану ухвалу.

Окрім цього органом досудового розслідування, в ході допиту в якості свідка ОСОБА_9 встановлено, що останній працює у ТОВ ПМК «ТІТАН» на посаді виконроба та контролював виконання робіт на об`єкті будівництва ТОВ «ТРАНСГРЕЙНТЕРМІНАЛ» згідно Договору підряду № ПС17/12-2019.

Виходячи з цього, встановлено, що до скоєння вказаного кримінального правопорушення, може бути причетна секретар ТОВ ПМК «ТІТАН» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки №254023721 від 22.04.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про право власності на вказану квартиру відсутні.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 4 ст. 190 КК України.

17.05.2021 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду

м. Одеси від 06.05.2021 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою Водафон НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 .

Вилучений в ході обшуку мобільний телефон ОСОБА_10 має важливе значення для подальшого досудового розслідування, оскільки у вказаному телефоні наявне листування між службовими особами ТОВ ПМК «Титан», доступ до пошти, фотознімки службової документації підприємства, а також інші відомості, які можуть мати важливе значення для подальшого досудового розслідування, та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий зазначає, що є достатні підстави вважати, що вилучене майно може містити в собі ознаки кримінального правопорушення, є речовими доказом, тому з метою проведення об`єктивного і неупередженого досудового розслідування необхідно накласти арешт на вищезазначене майно.

Слідчий в судовому засіданні наполягала на задоволенні клопотання посилаючись на викладені в ньому доводи.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо клопотання слідчого, посилаючись не необґрунтованість клопотання.

Дослідивши матеріали, надані з клопотанням, вислухавши думки учасників провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.2, ст.7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що слідчим під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

Слідчим при складанні клопотання про накладення арешту на майно не дотримані вимоги абзацу 2 ч.2 ст.171 КПК України, оскільки у матеріалах, долучених до клопотання відсутні оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання про те, що у вказаному телефоні наявне листування між службовими особами ТОВ ПМК «Титан», доступ до пошти, фотознімки службової документації підприємства, а також інші відомості, які можуть мати важливе значення для подальшого досудового розслідування, та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Також слідчим при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не дотримані вимоги абзацу 2 ч.5 ст.171 КПК України, яким передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.

З матеріалів клопотання встановлено, що 17.05.2021 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.05.2021 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім карткою Водафон НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 .

Однак, слідчий в порушення вимоги абзацу 2 ч.5 ст.171 КПК України звернувся з клопотанням про арешт майна 24.05.2021 року, навіть не порушуючи в клопотанні питання про поновлення пропущеного строку звернення з клопотанням про арешт майна.

Слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні формально перелічено підстави арешту майна, однак клопотання не містить відповідного обгрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

За наявних недоліків клопотання та долучених до нього матеріалів слідчий суддя позбавлений можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути його.

Таким чином, клопотання та долучені до нього матеріали не відповідають вимогам ч.2, ч.5 ст.171 КПК України, оскільки не підтверджують підстави, мету та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що на теперішній час наявні всі правові підстави для повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, відповідно до вимог ч.3 ст.172 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000939 від 21.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1