Справа № 305/277/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.04.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/102/21, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , строком на 60 (шістдесят) діб, до 19 квітня 2021 року, включно.
В ухвалі вказується на те, що на розгляд до Рахівського районного суду надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, що обраний ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід з урахуванням його тривалості, у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу. В ухвалі також вказується на те, що усне клопотання сторони захисту про зміну обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу на інший, більш м`який, є необґрунтованим, і відхилено з урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про його особу, у силу характеру інкримінованого йому діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (виконання вимог ч. 2 ст. 319 КПК України, допит свідків, дослідження письмових та речових доказів). Окрім того, в ухвалі вказується на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що встановлені і доведені при обранні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не відпали, не зменшились і продовжують існувати. В ухвалі також вказується на дані про особу обвинуваченого : раніше неодноразово судимий, обвинувачується у скоєнні дій у стані алкогольного сп`яніння, ніде не працює. Тому суд визнав за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, однак на строк, що не перевищує 60 діб. При цьому суд відхилив доводи сторони захисту в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, але вважав, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу в справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень та запобіганню процесуальних ризиків. Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. При цьому суд врахував відсутність можливості без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, та дійшов висновку і про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначає, що, звертаючись до суду, прокурор клопотання мотивував суто переліком норм КПК України і не надав жодного доказу фактичного існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Окрім того, вказує на те, що ОСОБА_5 у судове засідання був доставлений під охороною в хворобливому стані. Згідно опису знімка лікарем-рентгенологом встановлено діагноз пневмонія, що свідчить про те, що подальше перебування його під вартою може мати наслідки для його здоров`я. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрати запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачений та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило, а також те, що прокурор, обвинувачений ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення - відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 , у разі доведення його вини (позбавлення волі на строк від 3 до 6 років), те, що судове провадження не закінчено й на даний час не допитані всі свідки, а також дані про особу обвинуваченого (раніше неодноразово судимий, обвинувачується у скоєнні дій у стані алкогольного сп`яніння, неодружений, ніде не працює ).
Тому, колегія суддів вважає, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, конкретних обставин, за яких скоєно діяння та даних про його особу, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 у силу характеру інкримінованого йому діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит потерпілого та свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов належного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
На підставі наведеного вище, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що прокурор клопотання мотивував суто переліком норм КПК України і не надав жодного доказу фактичного існування вищевказаних ризиків.
Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд, з огляду на вищенаведене, не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що у судове засідання ОСОБА_5 доставлений у хворобливому стані, згідно опису знімка лікарем-рентгенологом встановлено діагноз пневмонія, що свідчить про те, що подальше перебування його під вартою може мати наслідки для його здоров`я.
При оцінці цих доводів, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_5 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано визначив йому розмір застави.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2021 року якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.04.2021 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :