Справа № 308/7405/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , місце роботи та посада державна установа «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням кримінального провадження, відомості про яке внесено 02.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001175, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, встановлено, що у листопаді 2019 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, у начальника державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» ОСОБА_4 та невстановленої на даний час особи виник єдиний злочинний умисел на привласнення бюджетних коштів державної установи.

Так, начальник державної установи виконання покарань «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» ОСОБА_4 , будучи службовою особою та суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з підпунктом «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», з метою розтрати чужого майна, діючи в інтересах третіх осіб, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою на даний час особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стали на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.

22.11.2019 було укладено договір генпідряду №Г-67 на виконання робіт по об`єкту «Капітальний ремонт режимного корпусу ДУ «Закарпатської установи виконання покарань (№9)» за адресою: «м.Ужгород, вул. Довженка, 8А».

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 4.2 договору від 22.11.2019 №Г-67 державна установа «Закарпатська установа виконання покарань (№9) доручає, а ТОВ «ТРАСТ-СТАНДАРТ-БУД» зобов`язується за завданням установи виконання покарань на свій ризики виконати відповідно до проектно -кошторисної документації і умов договору та здати у встановлений договором строк закінчені роботи по об`єкту будівництва - «Капітальний ремонт режимного корпусу ДУ «Закарпатської установи виконання покарань (№9) за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А». Вартість цього договору складала 1269488 (один мільйон двісті шістдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім) гривень. Відповідно до договірної ціни 1269488 (один мільйон двісті шістдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім) гривень, сума авансу (попередньої оплати складає 380846,40 (триста вісімдесят тисяч вісімсот сорок шість) гривень сорок копійок.

03.12.2019 державна установа «Закарпатська установа виконання покарань (№9) перерахувала на рахунок ТОВ «ТРАСТ-СТАНДАРТ-БУД» попередню оплату у розмірі 380846,40 (триста вісімдесят тисяч вісімсот сорок шість) гривень сорок копійок згідно договору 22.11.2019 №Г-67.

У подальшому, 11.12.2019, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9), що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А, ОСОБА_4 з невстановленою на даний час особою підписали довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року, згідно якої вартість виконаних ТОВ «ТРАСТ-СТАНДАРТ-БУД» робіт, пов`язаних з виконанням капітального ремонту режимного корпусу ДУ «Закарпатської установи виконання покарань (№9)» становила 495378,60 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят вісім) гривень шістдесят копійок.

Того ж дня, 11.12.2019, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9), що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А, ОСОБА_4 , діючи в інтересах третіх осіб, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою на даний час особою підписали акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року згідно договору від 22.11.2019 №Г-67.

Наступного дня, на підставі вказаного акту, державна установа «Закарпатська установа виконання покарань (№9) перерахувала на рахунок ТОВ «ТРАСТ-СТАНДАРТ-БУД» платіж у розмірі 495378,60 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят вісім) гривень шістдесят копійок за виконання робіт щодо капітального ремонту режимного корпусу державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

19.12.2019, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9), що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А, ОСОБА_4 з невстановленою на даний час особою підписали довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року, згідно якої вартість виконаних ТОВ «ТРАСТ-СТАНДАРТ-БУД» робіт, пов`язаних з виконанням капітального ремонту режимного корпусу ДУ «Закарпатської установи виконання покарань (№9)» становила 132679 (сто тридцять дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять) гривень.

Того ж дня, 19.12.2019, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9), що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А, ОСОБА_4 , діючи в інтересах третіх осіб, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою на даний час особою підписали акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року згідно договору від 22.11.2019 №Г-67.

Після того, 19.12.2019, на підставі вказаного акту, державна установа «Закарпатська установа виконання покарань (№9) перерахувала на рахунок ТОВ «ТРАСТ-СТАНДАРТ-БУД» платіж у розмірі 132679 (сто тридцять дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять) гривень за виконання робіт щодо капітального ремонту режимного корпусу державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

23.12.2019, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9), що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А, ОСОБА_4 з невстановленою на даний час особою підписали довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року, згідно якої вартість виконаних ТОВ «ТРАСТ-СТАНДАРТ-БУД» робіт, пов`язаних з виконанням капітального ремонту режимного корпусу ДУ «Закарпатської установи виконання покарань (№9)» становила 260584 (двісті шістдесят тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні.

Того ж дня, 23.12.2019, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9), що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Довженка, 8А, ОСОБА_4 , діючи в інтересах третіх осіб, за попередньою змовою групою осіб осіб з невстановленою на даний час особою підписали акт №3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року згідно договору від 22.11.2019 №Г-67.

Після того, 23.12.2019, на підставі вказаного акту, державна установа «Закарпатська установа виконання покарань (№9) перерахувала на рахунок ТОВ «ТРАСТ-СТАНДАРТ-БУД» платіж у розмірі 260584 (двісті шістдесят тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні за виконання робіт щодо капітального ремонту режимного корпусу державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

У ході досудового розслідування встановлено, що вартість виконаних ТОВ «ТРАСТ-СТАНДАРТ-БУД» будівельних робіт, яка вказана у Довідці про вартість виконаних робіт та витрат за грудень 2019 року по капітальному ремонту режимного корпусу державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9) є завищеною на 165 063, 00 грн (сто шістдесят п`ять тисяч шістдесят три гривні), у зв`язку із необгрунтованим списанням будівельних матеріалів, завищенням обсягу і вартості виконаних будівельних робіт зазначених в актах приймання будівельних робіт за грудень 2019 року за №1, 2, 3 фактичному обсягу виконаних робіт.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок протиправних дій начальника державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» ОСОБА_4 та невстановленої на даний час особи, державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» нанесено збитків на загальну суму 165 063,00 грн (сто шістдесят п`ять тисяч шістдесят три гривні).

Таким чином, начальник державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, а саме у розтраті чужого майна, яке було в віданні, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме:
- висновком комісійної будівельно-технічної експертизи № СЕ19/107-21/4614-БТ від 09.06.2021;

-протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

-оригіналами актів виконаних робіт;

-протоколом допитів інших свідків;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вручена ОСОБА_4 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_4 працює на посаді начальника державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих, у тому числі і серед службових осіб різних правоохоронних органів, та обізнаний із особливостями роботи правоохоронної системи. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з 4 країнами Європейського союзу, дають підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

2.Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 у силу займаної посади, перебуваючи на волі під час судового розслідування матиме можливість використовуючи свій авторитет та здобутий досвід впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Зокрема ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до сіни даних слідству показань. Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати на ще невстановлених та не допитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих, експертів та спеціалістів які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення у судових експертиз.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено ще усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_4 зможе координувати свої дії із невстановленими на даний час можливими співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Аналогічним чином, ОСОБА_4 може використати свої зв`язки для незаконного впливу на понятих, які брали участь у першочергових слідчих діях. Крім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати в згідні для нього неправдиві показання.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. У випадку засудження ОСОБА_4 за вчинення тяжкого злочину, до нього може бути застосовано покарання у виді реального позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Вивченням особи підозрюваного, на даний час, встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено. Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У судовому засідання прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому підстав та просив таке задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та надав пояснення, в яких зазначив наступне. Клопотання є необґрунтованим. При цьому, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, однак осіб, з якими він у змові вчинив вказане кримінальне правопорушення слідством не встановлено, що у свою чергу робить підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення необґрунтованою. Окрім того зазначив, що процедура закупівлі здійснювалася тендерним комітетом, а не особисто ОСОБА_4 . Відтак є незрозумілим як було встановлено факт вчинення саме ним кримінального правопорушення. Щодо ризиків, то захисник вказав на те, що стороні захисту незрозуміло які докази ще потрібно здобути та які свідки ще не допитані. При вирішення питання слідчим суддею можливості внесення застави, то просить суд звернути увагу на те, що ст.. 183 КПК України визначено виняткові випадки можливості невнесення застави.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та підтримував позицію захисника. Окрім того подав слідчому судді заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 з наступних підстав.

Підозрюваний зазначає, що відповідно до вимог ЗУ «Про державні закупівлі» для організації та проведення процедур закупівель для виконання робіт з капітального ремонту режимного корпусу ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» був створений тендерний комітет, яким було прийнято рішення про закупівлю від ТОВ «ТРАСТ-СТАНДАРТ-БУД». відтак в ОСОБА_4 не було підстав для не укладення відповідного договору із вказаним суб`єктом господарювання. Також зазначає, що висновок експерта від 09.06.2021 № СЕ-19/107-21/4614-БТ не може бути доказом вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки існування можливості виконати відповідні роботи дешевше, ніж передбачено відповідним договором, укладеним за результатами проведення процедури закупівлі робіт, не має юридичного значення, так як укладаючи договір з переможцем процедури закупівлі, замовник погоджується на закупівлю товарів, робіт чи послуг за запропонованою переможцем процедури закупівлі ціною. Відтак стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. Стороною обвинувачення не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_4 має намір переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, чи знищити, сховати або спотворити речі чи документи, чи незаконно впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема знищити речі, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні. Наведені прокурором доводи щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтуються виключно на припущеннях. Підозрюваний також зазначив, що у даному випадку відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

За вищенаведених обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є невиправдано суворим, оскільки надані стороною обвинувачення докази не доводять обґрунтованість пред`явленої підозри, сторона обвинувачення не навела достатніх підстав, які б свідчили, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також не довела, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Як установлено з матеріалів клопотання П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001175 від 02.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

У межах даного кримінального провадження 10.06.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 191 КК України, а саме у розтраті чужого майна, яке перебувало у його віданні, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

У подальшому орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри

Аналізуючи за змістом наведені правові норми та встановивши фактичні обставини справи, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Обґрунтованість підозри не спростована належними та допустимими доказами, стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

При цьому суд зазначає, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; можливість незаконного впливу на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 191 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином і передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Щодо доводів підозрюваного, які стосуються вагомості доказів, на основі яких повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

Щодо доводів про відсутність заявлених прокурором ризиків, то слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Відтак, на думку слідчого судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора. Застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, в даному випадку, не зможе запобігти наявним ризикам та досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні у визначених випадках.

Разом з тим інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення не відноситься до визначених ч.4 ст. 183 КПК України випадків.

Таким чином проаналізувавши вказану норму, суд розцінює це як право суду а не обов`язок. Відтак, приймаючи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного ОСОБА_4 , зокрема його майновий стан, суд вважає за можливе визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру застави суд виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України та вбачає необхідним та достатнім визначити розмір такої на рівні вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме цей розмір застави буде помірним для підозрюваного та достатньою мірою гарантуватиме виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі провадження, не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

При цьому, слідчий суддя знову ж таки наголошує, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 , не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останньою відповідного розміру застави.

Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 обчислювати з 22 червня 2021 року по 09 серпня 2021 року включно.
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот) грн. 00 коп.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків - до 09 серпня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 25 червня 2021 року о 16 год.30 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1