Справа № 334/3507/19
№/п 1-кп/317/59/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі колегії суддів:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря: ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0001482 від 26.04.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлучений, має неповнолітню дитину, не працюючий, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою з п`ятьма невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, достовірно знаючи про те, що у ОСОБА_8 , при собі буде знаходитись велика сума грошей, вирішили вчинити розбійний напад на нього за наступних обставин:

27.10.2018, в ранковий час, ОСОБА_6 спільно з невстановленими в ході досудового розслідування особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, заздалегідь підготував предмет для нанесення тілесних ушкоджень, біля 12:00 години цього ж дня прибули до будинку АДРЕСА_2 , так як володіли інформацією про перебування там ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 о 12 годині 18 хвилин, дочекавшись, коли ОСОБА_8 вийде за території домоволодіння АДРЕСА_2 , привітався з ним, та, діставши підготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, зовні схожий на штик-ніж, почав утримувати потерпілого до моменту, коли до них підійде невстановлена особа.

Далі, невстановлена особа, підійшовши до ОСОБА_6 , який утримував ОСОБА_8 , підготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень, зовні схожим на кастет, що знаходився в його правій руці, почав наносити ОСОБА_8 удари по голові, від яких останній втратив рівновагу та присів на коліна. Утримуючи потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ногами почав наносити йому удари по тулубу. В цей час до них підійшло ще двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, які приєднались до ОСОБА_6 та невстановленої особи, яка раніше почала бити потерпілого, та також почали наносити удари руками та ногами по голові та тілу потерпілого. Від отриманих

ударів потерпілий ОСОБА_8 впав на землю, після чого ОСОБА_6 та троє невстановлених в ході досудового розслідування осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, продовжили завдавати удари по його голові та тілу.

Під час групового побиття ОСОБА_8 , ОСОБА_6 скориставшись тим, що потерпілий лежить на землі та його воля подавлена, дістав із внутрішньої кишені куртки, одягнутої на ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, мобільний телефон марки «Ксіомі» вартість якого невстановлена, мобільний телефон марки «Ерго» вартість якого невстановлена, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Мазда 6» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ключі від нього.

Не дивлячись на те, що злочинний умисел доведений до кінця, утримуючи при собі майно, отримане злочинним шляхом, ОСОБА_6 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, продовжили наносити удари по голові та тілу потерпілого ОСОБА_8 , який лежав на землі.

В результаті вчиненого кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: перелом луски тім`яної кістки ліворуч, перелом соскоподібного відростку лівої скроневої кістки з розповсюдженням на пірамідку, перелом вентральної стінки правої фронтальної пазухи, зі скупченням крові у фронтальній пазусі та в ячейках решітчастого лабіринту і соскоподібного відростку, з розвитком субдуральної гематоми ліворуч (крововилив між твердою та павутинною мозковими оболонками), вогнища забоїв головного мозку в лобно-тім`яних зонах, рани в тім`яній ділянці ліворуч, в лобній ділянці праворуч, в тім`яній ділянці в центральній частині, в скроневій ділянці праворуч, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя; закритої тупої травми грудної клітини: численні переломи 4-12-го ребер праворуч, та 2-10-го ребер ліворуч, зі скупченням крові та повітря в правій плевральній порожнині, які кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; рани в ділянці головки 2-ї п`ясної кістки лівої кисті по тильній поверхні, які кваліфікуються як легкі тілесне ушкодження

В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 282 600 гривень (вартість 10 000 доларів США за курсом НБУ станом на 27.10.2018).
Крім того, 27.10.2018, після вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_8 , розуміючи, що на даному етапі вони мають реальну можливість користуватись автомобілем марки «Мазда 6» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у ОСОБА_6 , та невстановлених в ході досудового розслідування осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом.

27.10.2018, о 12 годині 20 хвилин, невстановлена в ході досудового розслідування особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за допомогою викрадених ключів від автомобіля марки «Мазда 6» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , якими заволоділи напередодні, відкрила водійські двері від нього та багажне відділення.

В цей час, інша невстановлена в ході досудового розслідування особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, підійшла до потерпілого ОСОБА_8 , який лежав на землі біля входу на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , та взявши його руками за ліву ногу, почала тягти ОСОБА_8 в напрямку автомобіля, однак потерпілий зміг вирватись та піднятись на ноги. Далі, невстановлена в ході досудового розслідування особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, вказала ОСОБА_8 на багажне відділення автомобіля, та почала вимагати, щоб він самостійно туди заліз, на що потерпілий не погодився, та намагався чинити опір. Після чого, ОСОБА_6 , та невстановлені в ході досудового розслідування особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, утримуючи потерпілого ОСОБА_8 почали знов наносити йому удари ногами та руками в область тулуба та обличчя, чим спричиняли фізичний біль та ушкодження останньому, та намагались силоміць помістити його до багажного відділення автомобіля, чого досягнуто так і не було у зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_8 не переставав чинити опір.

В подальшому, коли потерпілий перестав чинити опір, втратив рівновагу та від отриманих

тілесних ушкоджень впав на землю, невстановлені в ході досудового розслідування особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, помістили його на заднє сидіння автомобіля марки «Мазда 6» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після чого, двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, сіли в салон викраденого автомобіля, розташувавшись там таким чином, що один сів на заднє пасажирське сидіння праворуч від потерпілого ОСОБА_8 , а другий за водійське сидіння, та під керуванням невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу, ОСОБА_6 , та двоє невстановлених в ході досудового розслідування осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, покинули місце скоєння злочину на інших автомобілях.

Таким чином, ОСОБА_6 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, незаконно заволоділи автомобілем марки «Мазда 6» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого не встановлена, який належить ОСОБА_8 .

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Так, органом досудового розслідування зазначено, що 20.03.2019, близько 0:00 години, під час проведення санкціонованого обшуку за місцем постійного мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено наступне:
-предмет еліпсоїдної форми, який являється корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення, та який до бойових припасів не відноситься;

-предмет циліндричної форми, який являється бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, та який до бойових припасів не відноситься, а відноситься до засобів детонування (ініціювання вибуху).

Корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 в сукупності з бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ являються бойової ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів.

Корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 містить в собі заряд бризантної вибухової речовини тротил масою 100-115 г. Бойовий уніфікований підривач дистанційної дії типу УЗРГМ містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г., азид свинцю масою 0,2 г. та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1г.

Заряд вибухової речовини, якою споряджений корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 придатний для здійснення вибуху та руйнування корпусу з утворенням характерних осколків, при наявності засобу підриву (ініціювання вибуху) або при утворенні необхідних для цього умов. Бойовий уніфікований підривач дистанційної дії типу УЗРГМ придатний для здійснення вибуху у якості засобу підриву (ініціювання вибуху).

Обвинувачений ОСОБА_6 винуватість в пред`явленому обвинуваченні не визнав, зазначив, що визнає вину тільки в нанесенні незначних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , так як в область голови удари не наносив, наніс тільки декілька ударів в область тулуба та нижніх кінцівок. Наміру на пограбування у нього не було, участі в заволодінні майном потерпілого, а також автомобіля не приймав, попередню змову з іншими особами також заперечує.
З приводу обставин справи розповів, що з потерпілим ОСОБА_8 познайомився у ОСОБА_9 приблизно за 1-2 місяця до подій. Від ОСОБА_9 дізнався, що 27.10.2018 потерпілий буде у нього, і у обвинуваченого виник умисел «провчити», тобто побити його за розповсюдження наркотичних засобів, для чого він на своєму автомобілі приїхав к будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , та чекав коли ОСОБА_8 вийде. Поки він чекав потерпілого, до будинку під`їхали його знайомий ОСОБА_10 з декількома особами чоловічої статі, та всі разом вони домовились побити потерпілого ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_8 вийшов від ОСОБА_9 , обвинувачений наніс йому декілька ударів (2-3) руками по тулубу та ногою в область нижніх кінцівок. При цьому в руках у нього була маленька

«монтировка», однак нею удари він не наносив. Як наносили удари інші особи, обвинувачений не бачив. Грошові кошти та інші речі у потерпілого не забирав. Хто забрав гроші, ключі від автомобіля та документи не знає. В подальшому ОСОБА_8 посадили в його автомобіль «Мазда», за кермо якого сів ОСОБА_11 , та повезли в балку «Партизанська» щоб продовжити з`ясування відносин. Обвинувачений пояснив, що в балці він вже в побитті потерпілого участі не приймав, знаходився на відстані 3-4 метрів від потерпілого, чим все закінчилось не знає, так як уїхав раніше.
Що стосується епізоду щодо незаконного зберігання бойових припасів, обвинувачений винуватим себе не визнав. Пояснив, що в березні 2019 року їхав з товаришами до свого будинку. Як тільки вони заїхали у двір, працівники поліції вибили ворота, забігли у двір та поклали всіх на підлогу, застосувавши фізичне насилля як до них, так і до батька обвинуваченого. Двоє з працівників поліції одразу пішли в його частину будинку, звідки винесли сумку, в якій знаходилась граната. На думку обвинуваченого, гранату йому підкинули працівники поліції, до того ж відбитки його пальців рук на гранаті відсутні. Обвинувачений одразу вимагав участь адвоката, однак адвокат приїхав вже наприкінці обшуку. Зазначив, що ухвалу на проведення обшуку йому не оголошували. Обвинувачений наголосив на тому, що обшук у нього проведено з грубим порушення вимог КПК України, з приводу чого він звертався до ДБР та інших правоохоронних органів.
Потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 27.10.2018 біля 12 год. він на своєму автомобілі «Мазда-6» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , приїхав до ОСОБА_9 , який проживає в будинку АДРЕСА_2 . Зазначив, що раніше був знайомий з обвинуваченим і в цей день у них була запланована зустріч. Коли він знаходився на подвір`ї у ОСОБА_9 , йому зателефонував обвинувачений і сказав виходити, так як він знаходиться на вулиці біля будинку. Як тільки потерпілий вийшов, одразу отримав декілька ударів по тулубу від ОСОБА_6 , потім підбігли ОСОБА_10 та інші учасники нападу та продовжили наносити удари руками та ногами по всім частинам тіла. Дейнега наносив удари кастетом в область голови, обвинувачений ОСОБА_6 розмахував предметом схожим на ніж. Удари наносили до тих пір, поки потерпілий не втратив свідомість. Нападників було 5 осіб чоловічої статі: а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невідомі особи. Хтось із нападників забрав у потерпілого грошові кошти в сумі 10000 дол. США, 2 мобільних телефони, документи та ключі від його автомобіля. Після побиття, майже непритомного потерпілого посадили в його автомобіль, за кермо сів ОСОБА_11 та вивезли в балку «Партизанська», де продовжили бити. Після чого потерпілого залишили в балці, а самі уїхали, угнавши його автомобіль «Мазда 6», державний номер НОМЕР_1 . Як він потім опинився в провулку Гімалайський потерпілий не пам`ятає, після чого він зателефонував знайомому і його відвезли до лікарні. В результаті нападу отримав чисельні тілесні ушкодження, які експертом кваліфіковані як тяжкі, в лікарні знаходився близько 3 тижнів. Автомобіль повернули через рік в пошкодженому стані. На теперішній час, претензій до ОСОБА_6 не має, батьками обвинуваченого йому відшкодовано 3000 дол. США, в погашення частини викрадених грошових коштів, не наполягає на суворому покаранні.
Відповідно до висновку експерта № 316, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2019 відкрита черепно-мозкова травма: перелом луски тім`яної кістки ліворуч, перелом соскоподібного відростку лівої скроневої кістки з розповсюдженням на пірамідку, перелом вентральної стінки правої фронтальної пазухи, зі скупченням крові у фронтальній пазусі та в ячейках решітчастого лабіринту і соскоподібного відростку, з розвитком субдуральної гематоми ліворуч (крововилив між твердою та павутинною мозковими оболонками), вогнища забоїв головного мозку в лобно - тім`яних зонах (за даними комп`ютерної томографії головного мозку); рани в тім`яній ділянці ліворуч, в лобній ділянці праворуч, в тім`яній ділянці в центральній частині, в скроневій ділянці праворуч у ОСОБА_8 в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
Закрита тупа травма грудної клітини: численні переломи 4-12 ребер праворуч та 2-10 ребер ліворуч, зі скупченням крові та повітря в правій плевральній порожнині (за даними комп`ютерної томографії органів грудної порожнини) у ОСОБА_8 кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Рана в ділянці головки 2-ї п`ясної кістки лівої кисті по тильній поверхні (згідно з даними медичної документації) у ОСОБА_8 само по собі кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Описані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворилися від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не суперечить строку, вказаному в обставинах справи та в наданій медичній документації. Враховуючи локалізацію, кількість та взаєморозташування наявних ушкоджень у ОСОБА_8 , на думку експерта йому було нанесено не менше 7-ми травматичних впливів (т.1 а.с. 242-247).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 15327 ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні з 27.10.2018 по 13.11.2018 (т.2 а.с.125).
Свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_8 пояснила, що 27.10.2018 біля 15 год. їй зателефонував знайомий та повідомив, що відвіз її чоловіка в міську лікарню № 9, звідки його перевезли в лікарню № 5. Зазначила, що з ОСОБА_9 знайома давно, чоловік купував у нього будівельні інструменти. Обвинувачений ОСОБА_6 товаришував з ОСОБА_9 і вона бачила обвинуваченого у ОСОБА_9 вдома. В той день, її чоловік поїхав до Будника за інструментом і домовився там зустрітись з обвинуваченим, забрати у нього гроші за продану рушницю. Як потім розповів їй чоловік, ОСОБА_6 покликав його вийти на вулицю, де і було здійснено на нього напад, в результаті якого відібрали у потерпілого грошові кошти в сумі 10000 дол. США, 2 мобільних телефони, документи, ключі від його автомобіля і сам автомобіль. Окрім того, свідок зазначила, що вона телефонувала ОСОБА_9 з проханням надати їй відео з камер спостереження, однак спочатку він відмовився, але згодом надав можливість переглянути відеозапис.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 27.10.2018 до нього приїхав ОСОБА_13 та повідомив, що його біля будинку чекає ОСОБА_14 . Після того, як ОСОБА_13 , вийшов з будинку, він займався своїми справами, що відбувалось на вулиці не бачив. Коли пізніше вийшов, побачив біля входу до будинку кров, після чого переглянув записи з камер спостереження. На відеозапису було зафіксовано як декілька осіб чоловічої статі, серед яких був і ОСОБА_14 били ОСОБА_15 . Після побиття посадили його в автомобіль та увезли. Приблизно через півтори години, як все це він побачив на відео, невідома особа на автомобілі привезла ОСОБА_13 з чисельними тілесними ушкодженнями. Знайомий ОСОБА_8 відвіз його в лікарню. Свідок зазначив, що в поліцію про ці обставини він не повідомляв, так як потерпілий ОСОБА_13 був проти.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2018 року він знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , коли під`їхав автомобіль «Жигулі» жовтого кольору, з якого вийшов ОСОБА_13 , з тілесними ушкодженнями та слідами крові. Свідок запропонував йому допомогу, однак він відмовився, сказав, що це його проблеми. Потім вийшов з будинку ОСОБА_9 та забрав потерпілого.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 19.03.2019 потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу під № 1, як чоловіка, який погрожуючи йому штик-ножем забрав у нього гроші, документи та ключі при вчиненні кримінального правопорушення відносно нього. Згідно з довідкою до протоколу, особою яка зображена на фотознімку під № 1 є ОСОБА_6 . (т.1 а.с.184-186)
Відповідно до протоколу огляду речей від 19.03.2019 за участю потерпілого ОСОБА_8 в присутності понятих, оглянуто флеш-карту «Kingston DT SE 9 8 Гб», надану потерпілим, на якій міститься відео з камер відео спостереження, встановлених на території домоволодіння ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 . Відеозаписи у кількості 2 файлів, якій містяться на флеш-карті були відтворені за допомогою персонального комп`ютера. (т. 1 а.с. 190)
При перегляді вказаних відеофайлів в судовому засіданні встановлено, що на них зображено ділянку місцевості, на якій знаходяться чотири автомобіля: «Мазда-6» в кузові чорного кольору, «ЗАЗ ДЕО» в кузові сірого кольору, «Мерседес» в кузові сірого кольору, та ВАЗ 2199 синього кольору. В лівому верхньому куті зображено дату та час, відповідно до якого відео розпочинається з 12:16:42 год. 27.10.2018. На зображенні видно, як ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 , коли той вийшов з хвіртки та тримав його, діставши предмет, схожий на металевий штик-ніж. Після того, як інші особи нанесли потерпілому декілька ударів, ОСОБА_6 потягнув

разом з іншою особою потерпілого до сходинок, де наніс йому декілька ударів ногами, після чого продовжував його тримати, а інші особи наносили удари ногами та руками в різні частини тіла. При цьому у однієї з осіб був предмет, схожий на кастет. Деякий час, особи зображені на відео продовжують побиття потерпілого, після чого за одну ногу тягнуть його до багажного відділення автомобіля «Мазда-6», однак у зв`язку з тим, що потерпілий чинить опір, знову продовжують його побиття вже біля автомобіля. Після невдалих спроб, під час яких зокрема ОСОБА_6 наносив потерпілому удари по тулубу, заштовхнути потерпілого у багажне відділення автомобіля «Мазда-6», дві невідомі особи посадили потерпілого на заднє сидіння автомобіля «Мазда-6», продовжуючи при цьому наносити йому удари. Періодично в ході вищеописаних подій ОСОБА_6 відходив від потерпілого та розмовляв по мобільному телефону. Після чого всі розсілись по автомобілям та уїхали, за кермо автомобіля, який належить потерпілому ОСОБА_8 сіла невідома особа. ( т.1 а.с.190-212)
Відповідно до протоколу обшукудомоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 від 25.03.2019, де проживає ОСОБА_9 виявлено та вилучено ноутбук марки «Acer» серії E1571 G SN «NXM0DEU016236040EC1601», який має пошкодження з лівої сторони, ноутбук марки «Asus», модель X 541NSN «N6N0GR01B17823E» (т.2 а.с.34-37)

26.03.2019 старшим слідчим в присутності понятих оглянуто ноутбук марки «Acer» серії E1571 G SN «NXM0DEU016236040EC1601», вилученого 25.03.2019 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя в приміщенні будинку АДРЕСА_2 . При проведенні огляду робочого столу вказаного ноутбуку встановлено, що в центрі міститься папка під назвою «МАКС» з трьома відео файлами. При перегляді першого відео файлу встановлено відеозапис з камери відео спостереження, встановленої на території домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , на якому повністю зображені обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 та п`ятьма невідомими особами відносно потерпілого ОСОБА_8 ( т.2 а.с.43-48)

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечує тих обставин, що на вказаних відеозаписах зображений він, ОСОБА_17 , потерпілий ОСОБА_8 .
Стороною обвинувачення, в якості доказу надано протокол слідчого експерименту від 28.04.2019, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 , в ході якого останній пояснив обставини вчиненого відносно нього злочину ( т.1 а.с.214-221).

Метою слідчого експерименту за змістом ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Саме з метою перевірки і уточнення відомостей прокурор, слідчий має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Фактично йдеться про випадки, за яких необхідне експериментальне відтворення моделі об`єктивної реальності для того, щоби переконатись у ймовірності версії, побудованої на вже наявних відомостях. Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення учасником слідчої дії будь-яких відомостей з метою їх процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК України. Такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 740/3597/17 (провадження № 51-6070кмо19). Окрім того, слідчий експеримент проведено слідчим ОСОБА_18 , який не входить до групи слідчих в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим колегія суддів не приймає його як доказ у вказаному кримінальному провадженні.
Наданий прокурором в якості доказів протокол обшуку, проведеного у ОСОБА_19 від 25.03.2019 не містить доказів, які б підтверджували або спростовували пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 , тому судова колегія також не приймає його до уваги (т.2 а.с.55-59).
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про те, що йому не було відкрито матеріали досудового розслідування в повному обсязі, а саме не надано можливості для перегляду відеозаписів з камер спостереження, чим було порушено право на захист, не заслуговують на увагу, оскільки вони були перевірені судом та не знайшли свого підтвердження. Так, прокурором

надано протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 15 травня 2019 року, відповідно до якого обвинувачений за участю захисника ОСОБА_20 , ознайомлені зі всіма матеріалами кримінального провадження (т.2 а.с. 150). Між тим, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений та його захисник не прагнули реалізувати комплекс прав та процесуальних можливостей, передбачених ст. 42 КПК України, не демонстрували наміру отримати та ознайомитися з відповідними відеозаписами під час досудового розслідування, хоча диски з відеозаписами були долучені до матеріалів кримінального провадження, посилаючись на це, як на формальну підставу для визнання недопустимим відеозаписів з камер спостереження.
Що стосується доводів сторони захисту з приводу невідкриття їм, відповідно до вимог ст. 290 КПК України, доказу наданого в ході судового розгляду, а саме: диску з відеозаписом з однієї з чотирьох камер спостереження за адресою: АДРЕСА_2 , суд до уваги не приймає, оскільки цей запис також містився в матеріалах кримінального провадження на стадії досудового розслідування, та долучався під час судового розгляду разом з іншими матеріалами, однак був наданий без відповідного оформлення, у зв`язку з чим повернуто прокурору для належного оформлення та подальшого долучення до матеріалів кримінального провадження.
Доводи обвинуваченого та сторони захисту про недопустимість в якості доказів флеш карти «Kingston DT SE 9 8 Гб» з відеофайлами, а також відеозапис обшуку, проведеного у Дейнега та Жиленка на тій підставі, що дана флеш карта не є оригіналом відеозапису спростовуються наступним.
Верховний Суд в постанові по кримінальному провадженню № 677/2040/16-к зауважив, що згідно з ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні). Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення як документу.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV, у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
ВС зауважив, що матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення, тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорстокої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Таким чином, долучена слідчим до матеріалів провадження в якості речового доказу флеш-карта «Kingston DT SE 9 8 Гб» з відеозаписом містить саме оригінал відеозапису, який має значення у кримінальному провадженні, та є самостійним джерелом доказу, не є похідним від інформації, що зберігалась на ноутбуці у електронному вигляді, який було вилучено в ході обшуку у ОСОБА_9 , а добровільно надана потерпілим ОСОБА_8 .

Аналогічні висновки містяться в Постанові Верховного Суду № 751/6069/19.
Доводи обвинуваченого та його захисника про порушення слідчим порядку вилучення відеозапису, який полягає в тому, що відео копію запису з камер спостереження зробила свідок ОСОБА_12 дружина потерпілого при перегляді її на моніторі у свідка ОСОБА_9 , тобто фактичні дані отримані не компетентним органом і не в спосіб, передбачений КПК України не заслуговують на увагу у зв`язку з наступним.
За правилами глави 15 Розділу ІІ КПК тимчасовий доступ до речей і документів стороні кримінального провадження надається на підставі ухвали слідчого судді місцевого суду під час

досудового розслідування чи суду під час судового провадження у випадку, коли в інший спосіб неможливо отримати речі і документи, які можуть мати значення у справі.

Як убачається з матеріалів провадження, наявна у справі флеш карта з відеозаписом обставин події з камер відеоспостереження була добровільно надана потерпілим ОСОБА_8 - 18.03.2019 під час проведення його допиту в якості потерпілого і в цей же день була визнана речовим доказом по кримінальному провадженню, про що свідчить постанова слідчого від 18.03.2019 (т.1 а.с.213), а отже, необхідності звертатися з відповідним клопотанням до слідчого судді для отримання копії цього запису в останнього не було. 19.03.2019 слідчим проведено огляд флеш карти Kingston DT SE 9 8 Гб з відео файлами, на яких зображено відео з камер спостереження, встановлених на території домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , що зафіксовано протоколом огляду речей від 19.03.2019 (т.1 а.с.190-213). 25.03.2019 на підставі ухвали слідчого судді в будинку у ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 проведено обшук, за результатами якого вилучено 2 ноутбуки (т.2 а.с. 34-37), відеозаписи з яких на наступний день оглянуті, що зафіксовано протоколом від 26.03.2019 (т.2 а.с.43-48) та в подальшому визнані також речовими доказами (т.2 а.с.49).
Таким чином, суттєвих порушень вимог кримінально-процесуального законодавства при вилученні відеозаписів з камер спостереження, які могли б вплинути на визначення допустимості та належності доказів колегія суддів не вбачає.
Доводи обвинуваченого про відсутність у нього попередньої змови з групою невстановлених осіб при вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_8 колегія суддів вважає як спробу уникнути відповідальності. Домовленістю про вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбуватися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

З відеозапису з камер спостереження вбачається спільність умислу, спрямованого на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, підтверджено конклюдентними діями, адже обвинувачений ОСОБА_6 та інші невстановлені досудовим слідством особи, діяли як співвиконавці. Вказані особи спільно завдавали удари потерпілому ОСОБА_8 . Після подолання опору потерпілого заволоділи його майном, та уїхали разом в тому числі і на автомобілі потерпілого. Вказані обставини підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 і відеозаписом з реєстратора автомобіля, наданого стороною захисту, з якого вбачається, що і через значний проміжок часу, знаходячись вже у балці ОСОБА_6 та невстановлені досудовим розслідуванням особи діяли зі спільним умислом.

Колегія суддів також відмічає, що після заволодіння майном потерпілого обвинувачений ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, разом з потерпілим не роз`їхались, а прибули у заздалегідь оговорене місце у балці «Партизанська», де продовжили побиття потерпілого, та вимагали у нього пояснень, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, наданим стороною захисту. Хоча відповідно до пояснень обвинуваченого про відсутність попередньої змови та узгодженості дій з іншими особами, останній прибув у місце, про яке він не повинен був знати, через відсутність попередньої домовленості.

Наявність таких обставин свідчить про спільну мету та узгодженість дій нападників, що свідчить про їх попередню домовленість.

У колегії суддів відсутні сумніви щодо заволодіння обвинуваченим та іншими особами майном потерпілого. Про наявність грошових коштів та мобільних телефонів у потерпілого на момент вчинення злочину зазначила, крім потерпілого, свідок ОСОБА_12 , яка пояснила, що грошові кошти її чоловік взяв з собою, оскільки збирався віддати їх своїй матері, для купівлі квартири його сестрі.
Окрім того з відеозапису з камер спостереження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 під час побиття потерпілого, дістав з кишені його куртки якісь речі та поклав до себе в карман, інші нападники поїхали на автомобілі потерпілого. Як пояснив потерпілий під час нападу у нього зникли грошові кошти, 2 мобільних телефони, документи з ключами на автомобіль та сам

автомобіль. Тому суд спростовує доводи обвинуваченого про відсутність у нього умислу на заволодіння чужим майном тому як протиправно вилучаючи майно, ОСОБА_6 та інші особи розуміли, що не мають на майно жодного права; вилучення цього майна здійснювалось всупереч волі його власника але, незважаючи на це, вони вилучили відповідне майно і позбавили потерпілого ОСОБА_8 можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися цим майном. Як встановлено в судовому засіданні викрадений автомобіль «Мазда 6», державний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому був повернутий йому в листопаді 2019 за допомогою батька обвинуваченого.
Доводи обвинуваченого та його захисника, про те, що обвинувачений не приймав участь в угоні автомобіля потерпілого, тому як він в автомобіль потерпілого не сідав, з місця пригоди уїхав на своєму автомобілі та не був взагалі обізнаний про угон автомобіля суд до уваги не приймає та розцінює як спробу уникнути відповідальності. З пояснень обвинуваченого випливає, що він разом з іншими невстановленими особами прослідував в балку для продовження злочинних дій, отримавши реальну змогу разом з іншими розпорядитись викраденим майном в тому числі і автомобілем, хоч мав реальну можливість припинити подальші діяння. Окрім того, обвинувачений пояснив, що потерпілого залишили в балці з чисельними тілесними ушкодженнями і на його думку самостійно керувати своїм автомобілем за станом здоров`я останній не міг. В разі відсутності єдиного умислу на угон автомобіля потерпілого, ОСОБА_6 та інші особи, які приймали участь в розбійному нападі могли залишити автомобіль на місці нападу, однак з метою саме заволодіння автомобілем вчинили всі дії для вилучення автомобіля у його власника ОСОБА_8 .

Не визнаючи своєї провини обвинувачений та його захисник посилались на ту обставину, що одразу після розбійного нападу потерпілий не звертався до правоохоронних органів, про що свідчить протокол та його пояснення, в яких потерпілий зазначає, що злочину відносно нього не скоєно, потерпілим себе не вважає та не має до кого-небудь претензій. (т.2 а.с.121-123). Однак, як встановлено в ході розгляду справи, 18.03.2019 ОСОБА_8 звернувся на особистий прийом до Т.в.о. заступника начальника відділу поліції - начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області та повідомив, що після розбійного нападу на нього, невстановлені особи повідомили його, що в разі звернення до правоохоронних органів, вони здійснять фізичну розправу з ним та членами його родини, у зв`язку з чим він просив органи поліції перевірок за фактом повідомлення на службу «102» з 5 МКЛ не проводити (т.2 а.с.127-128), у зв`язку з чим усна заява ОСОБА_8 про вчинення відносно нього злочинів прийнята та зареєстрована тільки 18.03.2019 (т.1 а.с. 182-183)
Заперечення обвинуваченого щодо розміру спричиненої шкоди, яка органом досудового розслідування визначена як велика, ніякими достовірними доказами стороною захисту не спростована. В сукупності грошові кошти в розмірі 10000 дол. США складають більше ніж 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час скоєння злочину, за курсом НБУ станом на 27.10.2018.
Посилання обвинуваченого на розповсюдження потерпілим наркотичних засобів, в тому числі і в школі, де навчається його син, за що він і хотів покарати потерпілого ОСОБА_8 , під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження.
Інші доводи обвинуваченого та його захисту не заслуговують на увагу.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).
В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини. Суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності, доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. п. 6, 12, 24 постанови «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, розбій як злочин проти власності (ст. 187 КК України) це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за ст. 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки). Злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
Не зважаючи на те, що в ході судового розгляду кримінального провадження викладені прокурором фактичні обставини справи за ч.4 ст.187 КК України дійсно мали місце, та в судовому засіданні доведено існування у обвинуваченого попередньої змови з групою невстановлених осіб при вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_8 , однак при кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.4 ст.187 КК України прокурором не інкримінується обвинуваченому кваліфікуюча ознака: за попередньою змовою групою осіб.

Під час судового розгляду прокурор у порядку ст. 338 КПК України не скористався своїм правом уточнити кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.187 КК України.

Частиною 1 статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати обвинувачення, так як вказана дія порушить право обвинуваченого на захист, тому суд при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 не зазначає таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення дій за попередньою змовою групою осіб.

Суд погоджується з доводами захисту про недоведення стороною обвинувачення великої матеріальної шкоди при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про вартість автомобіля «Мазда 6», державний номер НОМЕР_1 , тому колегія суддів виключає зазначену кваліфікуючу ознаку з кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 .
Таким чином колегія суддів кваліфікує дії ОСОБА_21 за ч.4 ст.187 КК України, а саме розбій, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за ч.3 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньої змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчинених інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст.289, КК України, суд розцінює як форму захисту та намаганням уникнути кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, і які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми у справі, зокрема, послідовними та чіткими показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який впевнено вказав на вчинення розбійного нападу щодо нього саме обвинуваченим ОСОБА_6 та іншими особами, впізнавши його так як раніше був з ним знайомий та свідків сторони обвинувачення, письмовими доказами, та відеозаписом з камер

спостереження. В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 визнав, що обставини, які зафіксовані на камері спостереження дійсно мали місце та відповідають дійсності.
Окрім того органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на наступні докази.

Так, відповідно до протоколу обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 20.03.2019, проведеного в присутності понятих, за участю захисника ОСОБА_22 , в частині будинку, яку використовує ОСОБА_6 , в одній із кімнат виявлено спортивну сумку чорного кольору, в якій знаходився предмет, зовні схожий на гранату РГД-5 без маркування та підривач типу УЗРГМ з маркуванням 77УЗРГМ УЗГП. Зазначені предмети та телефон ОСОБА_6 в ході обшуку вилучено (т.1 а.с.226-232).

Згідно з висновком експерта № 12-46/6-174 від 11.05.2019, надані на дослідження предмети, які 20.03.2019 було виявлено та вилучено під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 являються:

- предмет еліпсоїдної форми корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься;

- предмет циліндричної форми бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, який до бойових припасів не відноситься, а відноситься до засобів детонування.

Наданий на дослідження корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 в сукупності з наданим на дослідження бойовим уніфікованим підривачем дистанційної дії типу УЗРГМ являються бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5 промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів.

Надані на дослідження предмети, а саме:

- корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 містить в собі заряд бризантної вибухової речовини тротил, масою 100-115 г;

- бойовий уніфікований підривач дистанційної дії типу УЗРГМ містить в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г.

Надані на дослідження предмети, а саме:

- заряд вибухової речовини, якою споряджений корпус бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 придатний для здійснення вибуху та руйнування корпусу з утворення характерних осколків, при наявності засобу підриву (ініціювання вибуху) або при утворенні необхідних для цього умов:

- бойовий уніфікований підривач дистанційної дії типу УЗРГМ придатний для здійснення вибуху у якості засобі підриву (ініціювання вибуху). (т.2 а.с.16-27)

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що в березні 2018 року вони зустрілись з обвинуваченим, машину загнали до нього у двір, як залетіла група захвату, вибили скло в автомобілі, поклали всіх на підлогу. Як зазначив свідок, працівники поліції нічого не пояснили і він не розумів що відбувається. До обвинуваченого були застосовані спец. засоби кайданки. Обшук проводився, на його думку, з порушенням норм закону.
Свідок ОСОБА_24 пояснила, що вона є рідною бабусею обвинуваченого. 19.03.2018 вона вийшла на подвір`я, тому як почула що загавкали собаки, побачила багато незнайомих осіб, одягнутих в чорне, зі зброєю, двоє з яких побігли в частину будинку, де проживає ОСОБА_25 , а двоє в частину де проживає син. Як проводився сам обшук, вона не бачила, при обшуку був присутній її син, батько обвинуваченого ОСОБА_26 . Вже після проведення обшуку, вона дізналась, що в кімнаті, де проживає ОСОБА_25 , знайдено гранату. Вважає, що гранату обвинуваченому підкинули.

Свідок ОСОБА_26 , який обвинуваченому доводиться батьком, пояснив, що 19.03.2019 близько 17 год., він приїхав з роботи, коли вечором вийшов випустити собак, приїхав ОСОБА_25 з друзями. Одразу побачив, як увірвались люди в масках, поклали всіх на підлогу, побігли по домоволодінню, по городу, інші до будинку. В подальшому ще під`їхали незнайомі особи та

повідомили, що буде проводитись обшук. Обшук почався з частини будинку, де проживає ОСОБА_25 , в його кімнаті, в сумці знайшли гранату. В інших частинах будинку під час проведення обшуку нічого забороненого знайдено не було. Вважає, що граната ОСОБА_25 не належить, її підкинули працівники поліції. При цьому на запит суду пояснив, що раніше працівники поліції в їх будинку не були і не могла знати в якій саме частині проживає ОСОБА_25 .

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК України, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.
За приписами ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.
Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При оцінці доказів суд також враховує положення ч.3 ст.62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Як встановлено під час розгляду кримінального провадження 18.03.2019 в ЄРДР внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст.289 КК України за № 0000996 та за ч.4 ст.187 КК України за № 0000997; 20.03.2019 в ЄРДР внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.263 КК України за № 0001036. Постановою прокурора від 21.03.2019 вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження та їм присвоєно № 0000996 ( т.1 а.с.169).

Постановою прокурора від 26.04.2019 з матеріалів кримінального провадження № 0000996 виділені матеріали відносно ОСОБА_6 за ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України та присвоєно № 0001482. Однак в клопотанні слідчого від 02.05.2019 про проведення комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи, в ухвалі слідчого судді від 03.05.2019 зазначено провадження № 0000996 (т.2 а.с.6-11). Комплексна хіміко-вибухотехнічна експертиза № 12-46/6-174 від 11.05.2019 проведена в рамках кримінального провадження № 0000996 (т.2 а.с.18-27), тому відповідно до вимог ст.ст. 6, 87, 89 КПК України не може бути визнана допустимим доказом в рамках кримінального провадження за № 0001482. Постанова слідчого про визнання речовим доказам спец. пакет № 4040812 із залишками об`єктів дослідження після проведеної експертизи також винесена в рамках кримінального провадження № 0000996 (т.2 а.с.28-29), у зв`язку з чим, колегія суддів також визнає їх недопустимими.

Відповідно до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто: ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин

кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд вважає, що належних і допустимих доказів наявності вини обвинуваченого у вчиненні діяння, передбаченого ч.1 ст.263 КК України у межах цього кримінального провадження не здобуто, обвинувачення ґрунтується на недопустимих доказах, тому не може покладатись в основу обвинувального вироку.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.
Згідно з вимогами ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведене, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

За таких обставин, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.373 КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України підлягає виправданню, оскільки під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, що предмет вилучений при обшуку у частині будинку ОСОБА_6 є бойовим припасом, і як наслідок стороною обвинувачення не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , а саме незаконне зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Однак, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи обвинуваченого та його захисника з приводу незаконних дій працівників правоохоронних органів при проведенні обшуку на території будинку, де проживає обвинувачений, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . За заявою ОСОБА_6 внесені відомості в ЄРДР за ч.1 ст.365 КК України та проведено досудове розслідування, за наслідками якого винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України. Зазначена постанова на теперішній час ніким не скасована. Тому доводи обвинуваченого в цій частині є необґрунтованими.

В ході судового розгляду суд також дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
Твердження обвинуваченого про його каяття, на думку суду, не відповідає дійсності. Під час свого допиту ОСОБА_6 попрохав вибачення у потерпілого фактично лише після його допиту, а щире каяття характерне тим, що воно засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через її щирий осуд, визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність. Обвинувачений фактично своєї вини повністю не визнав та суду намагався довести, що у нього був відсутній корисливий мотив злочинів, а також попередня змова з групою осіб з метою перекваліфікувати його дії на менш тяжку статтю кримінального кодексу. Також, під час судового розгляду не було встановлено, що обвинувачений своїми діями активно сприяв розкриттю злочину. Отже, судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, які відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжкими, суспільну небезпечність та характер скоєних злочинів (скоєння злочинів із застосуванням фізичного насильства відносно потерпілого), особу обвинуваченого: який раніше не судимий, до взяття під варту мав постійне місце мешкання, роботи, розлучений, однак має на утриманні неповнолітню дитину, його вік та здоров`я (на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває), та позитивну характеристику з місця проживання. Окрім того встановлено, що батьками обвинуваченого відшкодовано шкоду потерпілому в сумі 3000 дол. США. Враховуючи особистість обвинуваченого, думку потерпілого, який на теперішній час не має претензій до обвинуваченого та не наполягає на суворому покаранні, конкретні обставини кримінального провадження, факт відсутності обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства - в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі. На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Доводи захисника та обвинуваченого щодо застосування вимог ч.1 ст.69 КК України, суд не приймає до уваги, так як відсутні підстави для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, враховуючи встановлені судом обставини. З урахуванням відсутності виняткових обставин, суд не вбачає підстав для застосування вимог ч.3 ст.377 КПК України та вважає за необхідне залишити запобіжний захід ОСОБА_6 - тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Також, на думку суду, обвинуваченому необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , виходячи з приписів ч.5 ст.72 КК України. Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України. Судові витрати за проведення експертного дослідження № 12-46/6-174 від 11.05.2019 стягненню з обвинуваченого не підлягають, тому як останній в цій частині обвинувачення підлягає виправданню. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України та ч.3 ст.289 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.4 ст.187 КК України - у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-за ч.3 ст.289 КК України - у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_6 призначити у вигляді 8 (восьми)років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 20.03.2019.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України та виправдати у зв`язку із недоведеністю того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Речові докази: флеш карту «Kingston DT SE 9 8 Гб» з відео файлами, долучену до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки «Fly» imei НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, вилучений у ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 ; спец пакет № 4040812 із залишками об`єктів дослідження та первинними упаковками, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити; ноутбукмарки «Acer» серії E1571 G SN «NXM0DEU016236040EC1601», який має пошкодження з лівої сторони, ноутбук марки «Asus», модель X 541NSN «N6N0GR01B17823E», передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_9 ; чоловічу бритву «Gillette» темно-зеленого кольору, передануна зберігання до камери зберігання речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 01.04.2019 з ноутбукамарки «Acer» серії E1571 G SN «NXM0DEU016236040EC1601», який має пошкодження з лівої сторони, ноутбука марки «Asus», модель X 541NSN «N6N0GR01B17823E».

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2