УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/17017/20

Провадження № 1-в/638/148/21

19.02.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3

з участю провідного інспектора Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації»

в Харківській області ОСОБА_4

з участю засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшани Дергачівського району Харківської області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 19.03.2015 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про звільнення від призначеного покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 19.03.2015 року у зв`язку із закінченням іспитового строкувідносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги подання обґрунтовані тим, що 07.05.2015 року на адресу органу пробації надійшов на виконання вирок Харківського районного суду Харківської області від 19.03.2015 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
15.05.2015 року ОСОБА_5 прибув до уповноваженого органу пробації, де йому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, обов`язки, покладені на нього вироком суду, про що останній надав розписку та пояснення.
В період іспитового строку засуджений порушував порядок та умови відбування покарання, у зв`язку з чим, уповноваженим органом з питань пробації було направлено подання до Дзержинського районного суду м. Харкова про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання. Однак, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.02.2016 року в задоволенні зазначеного подання було відмовлено.
Крім того, в період іспитового строку засуджений вчинив нове кримінальне правпорушення, передбачений частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.
Відповідно до частини 3 статті 75 та частини 1 статті 78 Кримінального кодексу України, передумовою для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є не вчинення засудженим у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину. При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою, та відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України, частини 2 статті 2 та частини 1 статті 17 Кримінального процесуального кодексу України вважається невинуватою.
Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.
Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, частини 1 статті 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІУ «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так у частині 1 статті 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в пункті 2 статті 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині» є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було, констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.
Враховуючи викладене, орган пробації не має підстав вважати ОСОБА_5 винним у вчиненні нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, а перебування його на обліку уповноваженого органу з питань пробації не є доцільним та обґрунтованим, а є таким, що порушує права засудженого.
Провідний інспектор Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 у судовому засіданні наполягала на задоволенні подання, просила суд його задвольнити.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 в судовому засіданні при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду.
ЗасудженийОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав внесене органом пробації подання та просив суд його задовольнити.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Згідно пункту 3 частини 2 статті 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 9 частини 1 статті 537 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кримінального кодексу України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
З матеріалів справи вбачається, щоОСОБА_5 засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.11.2020 року подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації » в Харківській області «Про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання » відносно засудженого ОСОБА_5 задоволено: приведено вирок Харківського районного суду Харківської області від 19.03.2015 року у відношенні ОСОБА_5 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до кримінального покарання у виді 2 років обмеження волі, в іншій частині вирок Харківського районного суду Харківської області від 19.03.2015 року залишено без змін.
Станом на момент розгляду подання - 19.02.2021 року обвинувальний вирок суду відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не ухвалено, а тому підстав вважати, що засуджений вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, немає, адже вину у вичненні кримінального правопорушення наразі не встановлено.
Іспитовий строк, призначений ОСОБА_5 вироком Харківського районного суду Харківської області від 19.03.2015 року закінчився 19.09.2016 року.
Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне задовольнити подання щодо звільнення від призначеного покарання по закінченню іспитового строку.
На підставі викладеного, керуючись ч.9 ст. 537, ст. 539 КПК, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_5 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 19.03.2015 року, приведеного у відповідність ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.11.2020 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з моменту оголошення.

Головуючий: