Справа № 344/2488/21
Провадження № 1-кс/344/1012/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000246 від 25.01.2020,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор, 17.02.2021 звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000246 від 25.01.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи на підставі підроблених документів перереєстрували право власності на квартири, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Зокрема, 21 лютого 2020 року до СУ ГУНП в Івано-Франківській області із заявою звернуся ОСОБА_4 , в особі представника ОСОБА_5 (на підставі довіреності серії НОК 617519 посвідченої приватним нотаріусом

Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 ) про те, що у жовтні 2019 року, невідома особа, на підставі підроблених документів незаконно перереєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Так, 06 грудня 2018 року, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на підставі заяви ОСОБА_5 завів спадкову справу з метою видачі їй, як законному спадкоємцю, дубліката свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Надалі, не прийнявши будь-якого рішення у вище вказаній спадковій справі, 17.10.2019 приватний нотаріус ОСОБА_7 посвідчує договір купівлі продажу квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої згідно наявних документів у нотаріальній справі являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 04.09.2011 Калуським РВ УДМС України в Івано-Франківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_8 зазначену квартиру, яка належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.06.1997 Агенством про приватизації державного житлового фонду, згідно з рішенням МВК (наказом) від 0714.05.1997 року № 471-р, що зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ і записане у реєстрову книгу за № 7055/161, продає ОСОБА_9 .

Згідно відповіді КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_8 з приводу виготовлення технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 не зверталась.

У реєстровій книзі за № 7055/161 реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 № 471-р від 07.05.1997 та від 14.05.1997, не проводилась.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 вище вказана квартира приватизована розпорядженням міськвиконкому № 46-р від 28.02.1995 та належить на праві спільної-сумісної власності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ( ОСОБА_5 ).

Окрім того, розпорядження № 471-р від 07.05.1997 або 14.05.1997 Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду не видавалось.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який як вказано у договорі купівлі-продажу квартири належить ОСОБА_8 , не присвоєний жодній фізичній особі.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , яким як вказано у договорі купівлі-продажу квартири документована ОСОБА_8 , насправді належить громадянці ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який був виданий їй 04.03.2009 Верховинським РВ УМВС в Івано-Франківській області. На фотокартках у вказаних документах зображені різні особи.

05 червня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду про тимчасовий доступ до речей і документів було вилучено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також всі наявні документи щодо даного факту.

Проаналізувавши їх встановлено невідповідність у копії паспорту громадянина України ОСОБА_8 , а саме відмінність першої та другої фотокартки. Окрім того, серед документів наявні: свідоцтво про право власності № НОМЕР_3 від 14.05.1997 згідно якого власником квартири являється ОСОБА_8 ; довідка з КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо права власності на вказану квартиру, власником якої являється ОСОБА_8 ; копії будинкової книги та технічного паспорту згідно яких власником квартири являється ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта № СЕ-19/109/8/7-215ТД/20 від 26.06.2020 свідоцтво про право власності № НОМЕР_3 від 14.05.1997 згідно якого власником квартири являється ОСОБА_8 та довідка з КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » щодо права власності на вказану квартиру, власником якої являється ОСОБА_8 , є підробленими.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права на нерухоме майно, на даний час власником квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , являється ОСОБА_15 , реєстраційний номер облікової картки платник податків НОМЕР_4 .

Прокурор у судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд клопотання без його участі та просив його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено, що це є необхідним для забезпечення арешту майна

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що всі особи, які беруть участь у судовому провадженні в судове засідання не прибули приходжу до висновку, про можливість розгляду клопотання без здійснення фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_8 , одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи вищенаведене, з метою збереження майна як речового доказу, клопотання слід задовольнити частково та накласти арешт на майно із забороною на відчуження та розпорядження, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження. Право користування арешту не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на нерухоме майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_15 , реєстраційний номер облікової картки платник податків НОМЕР_4 , а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1