Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/67/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференцзв`язку у м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2020 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Олександрії, Кіровоградської області, українку, громадянку України, з базовою загально-середньою освітою, не одружену, не працюючу, зареєстровану та проживаючу АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано винною та призначено покарання:
за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі;
за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.1, 2 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк її перебування під вартою з 01.06.2020 року до 17.09.2020 року включно і строк її фактичного затримання з 15.04.2020 року по 17.04.2020 року, із розрахунку два дні обмеження волі за один день попереднього ув`язнення.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 7 500 грн матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5058 грн.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11766 грн.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3500 грн.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави 653 грн. 80 коп. за проведення товарознавчої експертизи № 314 від 14.05.2020 року та 653 грн. 80 коп. за проведення товарознавчої експертизи № 420 від 09.06.2020 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винною в таємному викраденні чужого майна (крадіжку), тобто кримінальний проступок передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України та заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин.

Так, 18.03.2020 року, у період часу з 07.00 години до 08.00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи у квартирі своєї знайомої ОСОБА_10 , а саме у квартирі АДРЕСА_2 , у спальній кімнаті, шляхом вільного доступу, підійшла до полички та таємно викрала майно ОСОБА_10 , а саме: золоту каблучку 585 проби вагою 1,78 грами, без каміння, вартість якої згідно судово-товарознавчої експертизи № 939 від 26.03.2020 року становить 2357,63 грн, золоту каблучку 585 проби, вагою 1,98 грами, без каміння, вартість якої згідно судово-товарознавчої експертизи № 939 від 26.03.2020 року становить 2622,53 грн, золоту каблучку 585 проби, вагою 3,28 грама, без каміння, вартість якої згідно судово-товарознавчої експертизи № 939 від 26.03.2020 року становить 4357,64 грн , золоту каблучку 585 проби, вагою 1,41 грама, без каміння, вартість якої згідно судово-товарознавчої експертизи № 939 від 26.03.2020 року становить 1867, 56 грн, золоту каблучку 585 проби, вагою 1,67 грама, без каміння, вартість якої згідно судово-товарознавчої експертизи № 939 від 26.03.2020 року становить 2211,93 грн, золотий ланцюжок (браслет) 585 проби, вагою 2,89 грама, без каміння, вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 939 від 26.03.2020 року становить 3827,83 грн. З місця вчинення кримінального проступку із викраденим майном зникла, розпорядившись ним на власний розсуд та завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 17245 грн. 12 коп.

Крім того, 15.04.2020 року близько 16.10 год. ОСОБА_8 перебуваючи в приміщенні Олександрійської місцевої прокуратури, яке розташоване за адресою : Кіровоградська область, м.Олександрія, вул.Чижевського, 1А, діючи повторно, діючи таємно, підійшла до столу, який знаходився на першому поверсі в холі зліва від входу та шляхом вільного доступу, заволоділа ноутбуком «Asus», чорного кольору, модель : Х541S, належний ОСОБА_14 , вартість якого згідно висновку експерта № 1182 від 16.04.2020 року становить 4230 грн. З місця вчинення злочину ОСОБА_8 із викраденим майном зникла, розпорядившись ним на власний розсуд та завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 22.04.2020 року близько 14.00 години ОСОБА_8 разом зі своєю знайомою ОСОБА_15 перебували за адресою: АДРЕСА_3 , поблизу під`їзду №4. В цей час, маючи на меті протиправне заволодіння майном ОСОБА_15 , шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів ОСОБА_8 звернулась до ОСОБА_15 з проханням надати належний останній мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, хоча наміру повертати мобільний телефон не мала. Оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_15 були знайомі, остання добровільно передала ОСОБА_8 мобільний телефон марки «XIAOMI REDMI 8A», вартість якого згідно висновку експерта № 1236 від 22.04.2020 року складає 2384,12 грн. У подальшому ОСОБА_8 розпорядилась мобільним телефоном на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 26.04.2020 року близько 18.00 години ОСОБА_8 перебувала у квартирі за місцем проживання раніше не знайомого їй ОСОБА_16 , який проживає за адресою : АДРЕСА_4 , підійшла до шафи, в якій знаходилась куртка, з правої кишені якої дістала гаманець та викрала з нього грошові кошти в сумі 1800 грн, належні ОСОБА_16 . Потім підійшла до столу у вітальній кімнаті з шухляди викрала револьвер Флобер Ekol Viper, 4,5, належний ОСОБА_16 , вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 341 від 14.05.2020 року становить 1980,80 грн. З місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд та завдавши потерпілому ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 3780, 80 грн.
Крім того, 02.05.2020 року, близько 01.00 години, ОСОБА_8 перебувала у квартирі за місцем проживання раніше не знайомої ОСОБА_12 , яка проживає за адресою : АДРЕСА_5 , діючи повторно, впевнившись, що її дії ніким не помічені підійшла до шафи, де знаходилась шкатулка, з якої таємно викрала золоті прикраси, а саме 2 золоті каблучки 585 проби, без каміння та вставок, вагою 1,5 грама кожна, вартість яких згідно судової товарознавчої експертизи № 1625 від 26.05.2020 року становить 4537,35 грн; золоті сережки у вигляді бантиків із вставками з білого золота 585 проби, вагою 4,55 грами , вартість яких згідно судової товарознавчої експертизи № 1625 від 26.05.2020 року становить 6881,65 грн. В подальшому ОСОБА_8 підійшла до комоду з якого викрала мобільний телефон марки Nokia моделі RM-969, чорного кольору, вартість якого згідно судової товарознавчої експертизи № 1625 від 26.05.2020 року становить 374,50 грн. З місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 11766,50 грн.
Крім того, 10.05.2020 року, близько 17.00 години ОСОБА_8 перебувала за адресою: АДРЕСА_6 , підійшла до раніше знайомої ОСОБА_17 , та маючи на меті протиправне заволодіння майном останньої, шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів ОСОБА_8 звернулась до ОСОБА_17 з проханням надати належний останній велосипед для тимчасового використання, хоча наміру повертати велосипед не мала. Оскільки ОСОБА_8 була знайома ОСОБА_11 , остання добровільно передала ОСОБА_8 велосипед марки «Formula» THOR 1.DD 2019, білого кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1675 від 28.05.2020 року складає 5058,30 грн. У подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникла, вказаним велосипедом розпорядилась на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 11.05.2020 року, близько 18.00 години ОСОБА_8 зайшла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , в якому згідно Витягу з реєстру платників Єдиного податку, займається роздрібною торгівлею телекомунікаційними устаткуваннями в спеціалізованих магазинах ОСОБА_13 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , та маючи на меті протиправне заволодіння майном останнього, шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 звернулась до ОСОБА_13 з проханням надати в оренду належний останньому електросамокат на одну годину, залишивши в заставу власний паспорт для виїзду за кордон, хоча наміру повертати електросамокат не мала. Будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_8 , ОСОБА_13 добровільно передав ОСОБА_8 в оренду електросамокат марки «prove x-city Pro», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1483 від 18.05.2020 року складає 15199,05 грн. В подальшому ОСОБА_8 з місця пригоди зникла, розпорядилась електросамокатом на власний розсуд та завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 15.05.2020 року, близько 16.00 години, ОСОБА_8 перебувала у квартирі за місцем проживання раніше їй не знайомого ОСОБА_18 , який проживає за адресою: АДРЕСА_8 . Перебуваючи у вказаній квартирі, а саме у вітальній кімнаті впевнившись, що її дії ніким не були помічені підійшла до стільця на якому знаходився мобільний телефон марки «Lenovo» моделі А2010 Black, який належав ОСОБА_18 , вартістю згідно судової товарознавчої експертизи № 1676 від 28.05.2020 року 720 грн та викрала його, також з коридору викрала велосипед марки «Мустанг», чорно-сірого кольору, який належав ОСОБА_18 , вартістю, згідно судової товарознавчої експертизи № 1676 від 28.05.2020 року, 1900грн . З місця пригоди зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та завдавши потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 2620 грн.
Крім того, 23.05.2020 року, близько 20.00 години ОСОБА_8 перебувала на території дачного кооперативу «Жовтень» в м.Олександрія, Кіровоградської області, а саме на території дачної ділянки № НОМЕР_2 у своєї знайомої ОСОБА_19 . Перебуваючи у приміщенні дачного будинку діючи повторно, з корисливих спонукань та з метою власної наживи, впевнившись, що її дії ніким не помічені, шляхом вільного доступу, таємно, викрала з мобільний телефон марки «Samsung A20» червоного кольору , що належав ОСОБА_19 , вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 420 від 09.06.2020 року, 3195,17 грн. З місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та завдавши потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставин вчинення кримінального правопорушення та доведеності вини обвинуваченої просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі, без застосування ст. 75 КК України, в іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до якого, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п. 3 зазначеної Постанови визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод

засудженого. Метою покарання є попередження вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи викладене призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 75 КК України є недоцільним та несправедливим, і не слугуватиме запорукою досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, внаслідок м`якості.

Крім того, при призначенні покарання, необгрунтовано застосував ст. 75 КК України та призначив ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Застосовуючи вимоги ст. 75 КК України суд щодо можливості виправлення засудженої без відбування покарання врахував особу обвинуваченої, її щире каяття, позицію потерпілих, досудову доповідь органу пробації, тощо.

Однак, застосовуючи вимоги ст. 75 КК України суд не врахував значну кількість однорідних кримінальних правопорушень проти власності - 9 (дев`ять) вчинених особою, в тому числі 7 із яких (у період із 22.04.2020 до 23.05.2020) вчинено у період перебування обвинуваченої під дією запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту.

Крім того, застосовуючи вимоги ст. 75 КК України суд не врахував, те що ОСОБА_8 шкода завдана кримінальними правопорушеннями 4 (чотирьом) потерпілим не відшкодована, яким одночасно судом задоволено позовні заяви на загальну суму 32824 грн.

Таким чином, із покаранням, призначеним судом ОСОБА_8 погодитись не можливо, оскільки таке покарання не відповідає тяжкості та кількості кримінальних правопорушень, особі обвинуваченої, а також суперечить передбаченій кримінальним законом меті покарання - реалізації виправлення засудженого, тому повинно бути реальним та достатнім для виправлення та перевиховання останньої.

Заслухавши доповідача, провівши судове слідство у частині дослідження характеризуючи даних на обвинувачену, прокурора яка підтримала подану апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_8 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, повністю досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинувачену і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальний проступок передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України та заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відноситься до категорії нетяжких та кримінальних проступків, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Врахував обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину по епізоду від 23.05.2020 року та відсутність обтяжуючих обставин. Також врахував досудову доповідь від 17.08.2020 року складеною відносно ОСОБА_8 , ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середній. Призначив покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначив остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Проте, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить переконливого висновку, що призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, обставини вчинення кримінального правопорушення, а отже, судом залишено поза увагою вимоги п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_8 , шкода завдана кримінальними правопорушеннями потерпілим не відшкодована.

Також не в повній мірі враховано, вчинення ОСОБА_8 значної кількісті однорідних кримінальних правопорушень проти власності - 9 (дев`ять) вчинених особою, в тому числі 7 із яких, у період із 22.04.2020 до 23.05.2020, вчинено у період перебування обвинуваченої під дією запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства та безпідставно застосував ст.75 КК України та звільнив останню від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, а тому, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню у частині призначення покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої із ухваленням в цій частині нового вироку.

Призначаючи покарання обвинуваченій колегія суддів, у відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини вчинення злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена за місцем проживання характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, скоїла злочини, які відносяться до категорії нетяжких та кримінальний проступок, вчинила 7 епізодів в період дії запобіжного заходу домашнього арешту, завдану шкоду в результаті вчинених кримінальних правопорушень потерпілим не відшкодувала.

Враховує обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину по епізоду від 23.05.2020 року та відсутність обтяжуючих обставин та враховує досудову доповідь від 17.08.2020 року складену відносно ОСОБА_8 , в якій ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середній та доходить переконливого висновку, що за спрямованістю поведінки виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому їй слід призначити покарання у виді обмеження волі, у межах санкцій статей, які інкриміновано їй, у тому ж розмірі, що призначив суд першої інстанції, без застосування ст.75 КК України, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як нею самою, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

На переконання колегії суддів підстави для застосування до обвинуваченої ст. 75 КК України та звільнення останньої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_8 скасувати у частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі;
за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 років обмеження волі;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначити остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На підставі ч.1,2 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк її перебування під вартою з 01.06.2020 року до 17.09.2020 року включно і строк її фактичного затримання з 15.04.2020 року по 17.04.2020 року, із розрахунку два дні обмеження волі за один день попереднього ув`язнення.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою яка перебуває під вартою у той же строк з дня вручення копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підписи)