Справа № 362/6550/20
Провадження № 1-кп/362/386/21
ВИРОК
17.02.2021 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
- 14.08.2008 Васильківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покрання звільненого з іспитовим строком на 3 роки; 17.07.2009 постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області скасовано звільненння від відбування покарання і направлено для відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі;
- 12.03.2015 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно визначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково від основної міри покарання на невідбуту частину покарання 9 місяців 15 днів на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.09.2018 року,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України
30.10.2020 приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Анді», розташованого по АДРЕСА_3 , котрий належить ФОП ОСОБА_6 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає і він діє таємно і непомітно для оточуючих, взяв куртку чоловічу «WEIGEBAO», вартістю 679,00 грн., зайшов до примірочної, де зняв спеціальні чіпи та цінники з неї і надів на себе. Потім взяв чоловічі джинси «DON TOLLI» вартістю 436,33 грн. і знову зайшов до примірочної, де зламав та зняв спеціальні чіпи та цінники, сховав джинси під куртку. Після чого, утримуючи вказаний товар при собі, попрямував до виходу з магазину, не оплативши вартості майна, однак не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками магазину.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, та показав, що після роботи у приватної особи отримав 1500 грн., випив 100 г горілки, зайшов до вказаного магазину до відділу верхнього одягу та вирішив купити куртку, поміряв, але не зняв її з себе, одягнувши її поверх своєї куртки. Потім взяв джинси, зайшов до кабінки, але не міряв, а просто приклав до себе вони підійшли за довжиною та об`ємом. Цінників та чипів на одязі не було. Ціну вирішив спитати на касі. Коли він йшов до каси, до нього підійшла незнайома жінка, почала кричати, що він злодій, вкрав куртку. Він це заперечував, виник словесний конфлікт, підійшли ще жінки та чоловік кричали, сварились. Не зважаючи на те, що він сказав, що заплатить за речі, вони викликали поліцію, про що він не заперечував. Нові речі у нього забрали. Хвилин 15-20 очікували поліцію. За цей час за речі не заплатив, бо розгубився. Фізичним насильством нікому не погрожував, все відбувалось перед касою біля виходу з магазину. Гроші, які у нього були, працівники поліції не забирали, оскільки при затриманні не обшукували, потім в цей же день він віддав їх брату.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 30.10.2020 йому дзвонили з магазину продавці і казали, що обвинувачений приходив раніше в магазин і викрав куртку, а тепер повернувся і знову приглядає речі. Він сказав їм, щоб зачинили двері і викликали поліцію. Сам він очевидцем викрадення не був, на місце злочину не приїжджав. ОСОБА_7 передала слідчому на мобільний телефон відео, на якому був знятий ОСОБА_4 . Потерпілий підтвердив, що перелік речей та їх вартість, які намагався викрасти обвинувачений, саме така, як зазначена в обвинувальному акті. Скарг матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданніпоказала, що вона 30.10.2020 разом з іншими продавцями магазину була в торговельному залі. ОСОБА_4 в цей день приходив до магазину декілька разів. Об 11 год. він вкрав куртку, але потім повернувся ще раз і крутився біля взуття, потім заходив ще раз без маски. І вже о 17 год. зайшов, взяв куртку і джинси. На кожному товарі в обов`язковому порядку є цінники та чіпи. ОСОБА_4 заходив до примірочних, і вона почула звук ламання чіпів. Потім з кабінки вийшов ОСОБА_4 і магазинна куртка була одягнена поверх його особистої куртки. Однак, зауважень з цього приводу вона йому не робила, а просто спостерігала за ним. Якийсь чоловік сказав, що ОСОБА_4 в іншому залі краде джинси, а саме: поклав їх під куртку, але сама вона цього не бачила. Він попрямував до виходу з магазину, але двері вже закрили інші продавці, тому ОСОБА_4 затримали і запропонували розрахуватися. Але ОСОБА_4 ніяких коштів за речі не надав, сказав, що платити не буде, йому все одно, в цей момент фізичним насильством не погрожував. Куртку він не знімав до приїзду поліції. Коли очікували поліцію, обвинувачений погрожував їй через те, що вона знімає його на телефон. Зламані чіпи взяв з кабінки інший працівник магазину і потім передав працівникам поліції.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що 30.10.2020 в залі магазину їх було 3 продавців, вона бачила як ОСОБА_4 заходив у примірочну з курткою та джинсами. Почувши хруст, припустила, що це звук ламання чіпа, які в їх магазині є на всіх речах. Вийшовши з кабінки, ОСОБА_4 з речами пішов повз каси до виходу. Куртка в цей час була на обвинуваченому, а джинси під курткою, однак вона не бачила як він засовував їх туди. Чіп та цінник від джинсів потім знайшли в кармані джинсів, а чіп від куртки в примірочній. Вона не пропонувала обвинуваченому оплатити куртку і джинси, оскільки він відразу почав говорити, що порве речі, щоб вони їм не дістались, нічого платити за них не буде, бо йому їх підкинули, і платити за речі не намагався. Після того як були викликані працівники поліції, через це з боку обвинуваченого були погрози.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що у вказаний день працювала в магазині за домовленістю із потерпілим одноразово надавала послуги з питань розкладки товару. ОСОБА_4 30.10.2020 приходив до їх магазину декілька разів, тому вони і почали спостерігати за ним. В перший раз прийшов і викрав куртку, потім намагався вкрасти взуття, потім прийшов третій раз без маски, після їхнього зауваження повернувся через 10 хвилин з маскою і ходив по залу, приміряв куртки. Коли він зайшов до примірочної, вони почули характерний звук заламаного чіпа і, хоча вона цього не бачила, зрозуміла що ОСОБА_4 зламав чіп. Але ніяких зауважень йому не робила, а спостерігала за ним. Вийшовши з примірочної, обвинувачений почав вибирати джинси, зайшов до примірочної, і вона вдруге почула звук зламаного чіпу. Інший покупець попередив, що обвинувачений сховав джинси під куртку, після чого вона наказала закрити двері магазину, бо мала на меті спіймати обвинуваченого, який вже вкрав одну куртку до цього. Коли ОСОБА_4 попрямував до дверей, а не до каси, його затримали. На зауваження працівників і чиюсь (чию саме вона не пам`ятає) пропозицію заплатити, сказав, що хоче вийти, розраховуватися йому не потрібно, оскільки нічого не брав, почав знімати з себе куртку, яка була на ньому, рвати її, але вона, ОСОБА_9 , йому заважала це робити, джинси намагався відкинути від себе, говорив що вони йому їх підкинули. Чіпи і цінники були у примірочній, вона особисто їх не брала, їх забрали працівники поліції. До приїзду поліції куртка була на обвинуваченому, а де були джинси, не пам`ятає. Перед приїздом поліції ОСОБА_4 почав погрожувати працівникам магазину словесно, говорив, що вони нічого не доведуть, він нічого не брав, джинси йому підкинули, а його не відпускають, знімають на відео. Силу до нього не застосовували, але і він фізично нічого не робив (після затримання не намагався вийти з магазину, не чинив їм опір), оскільки був в неадекватному стані на її думку в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що мало місце 30.10.2020, стороною обвинувачення надано письмові докази, які досліджено судом:
- рапорт інспектора-чергового Васильківського ВП в Київській області від 30.10.2020, відповідно до якого 30.10.2020 о 17:08 надійшло повідомлення ОСОБА_8 зі служби 102 про те, що 30.10.2020 за адресою: АДРЕСА_3 затримали чоловіка, який неодноразово викрадав речі з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », працівники магазину закрили двері та не випускають його, просять направити наряд поліції (а.с. 98);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.10.2020, відповідно до якого ОСОБА_8 заявила, що 30.10.2020 близько 17 год. за адресою м. Васильків, вул. Грушевського в магазині «Анді» невідомий громадянин відкрито заволодів товаром, а саме: зимовою курткою та джинсами і намагався втекти, погрожував під час затримання;
- протокол огляду місця події від 30.10.2020, відповідно до якого об`єктом огляду був магазин одягу та взуття «Andi», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . На момент огляду у відділенні № 1 магазину знаходився ОСОБА_4 , біля нього на металевій стійці була куртка коротка чоловіча зимова «WEIGEBAO» розміру «L» та джинси темно-синього кольору фліс чоловічі «BLABANDO» 30 розміру 34 зросту, які вилучилися та були запаковані до спец. пакету INZ 4063040. Біля вищевказаного одягу знаходилися дві картонні бирки з маркуванням «Куртка кор. муж. зима «WEIGEBAO» та одна картонна бирка з маркуванням «Джинси. муж. «BLABANDO», які вилучилися та були запаковані до паперового пакету білого кольору, та ілюстративні таблиці до нього (а.с. 105-112);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.10.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 з осіб зображених на фотознімках на фото № 4 впізнала чоловіка, який 30.10.2020 заволодів курткою в кількості 2 шт. та штанами (а.с. 124-125);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 з осіб зображених на фотознімках на фото № 4 впізнала чоловіка, який викрав з магазину куртку та штани (а.с. 127-128);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 з осіб зображених на фотознімках на фото № 1 впізнала чоловіка, який вчинив крадіжку курточки з магазину «Анді» (а.с. 130-131);
- протокол огляду предмету від 06.11.2020, відповідно до якого об`єктом огляду був білий паперовий конверт, всередині якого знаходилися бірки з написами та клейкими наліпками із буквами та цифрами (а.с. 133-140);
Від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про визнання доказів недопустимими, в якому просив через очевидність недопустимості доказу визнати недопустимим доказом вищевказаний диск та заяву ОСОБА_6 про долучення до матеріалів кримінального провадження диску. Дане клопотання обґрунтоване тим, що відеозаписи, які містяться на компакт-диску не можуть бути використані як доказ у даній справі, оскільки здобуті в порушення вимог КПК України.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд не приймає до уваги інформацію, яка міститься на вказаному диску, так як вона не містить фактичних даних, на підставі яких можна встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, оскільки на відеозаписі видно ОСОБА_4 , який перебуває у приміщенні магазину, що не заперечується самим обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження, а будь-яка інша інформація, що стосується обставин скоєння правопорушення відсутня.
Судом не знайдено підстав для визнання інших доказів неналежними та недопустимими, оскільки вони зібрані стороною обвинувачення у відповідності до вимог КПК України.
Даючи оцінку зазначеним вище показанням обвинуваченого ОСОБА_4 , даними ним в судовому засіданні, його невизнання своєї вини суд розцінює як спосіб захисту, а також як спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки вказана позиція повністю спростовується дослідженими судом доказами: протоколом огляду місця події, протоколами пред`явлення особи для впізнання, в ході яких свідки вказали на ОСОБА_4 як особу, що скоїла злочин, а також показами свідків, які чітко і послідовно описали дії ОСОБА_4 , що були спрямовані на викрадення чужого майна.
Суд враховує, що показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 містять певні розбіжності щодо місця перебування викрадених джинсів, куртки та чіпів і цінників, стосовно особи, яка закрила двері магазину та здійснювала зйомку ОСОБА_4 на камеру мобільного телефону, однак дані розбіжності суд вважає незначними та такими, що не змінюють фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення і були спричиненими певним періодом часу, що пройшов з моменту вказаних подій і емоційним станом свідків безпосередньо під час встановлених подій.
Враховуючи викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, однак дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
Так, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» відповідно до яких, крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.
При грабежі (ст. 186 КК України) винний прагне діяти відкрито, ігноруючи можливий опір з боку потерпілого та інших сторонніх осіб. При цьому не має значення, чи вживали вказані особи заходів для того, щоб покласти край викраденню, яке вчинюється заздалегідь очевидно, помітно для інших осіб, і така відкритість підвищує (порівняно з крадіжкою) суспільну небезпеку викрадення.
Натомість, на відміну від грабежу, крадіжка (ст. 185 КК) за способом вчинення - це не відкрите, а таємне викрадення чужого майна, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб, які спроможні усвідомлювати факт викрадення.
Суб`єктивний критерій таємності як способу крадіжки означає прагнення винного діяти непоміченим з боку інших осіб, таким чином, щоб не зустріти будь-якого опору. Суб`єктивний критерій вважається визначальним при вирішенні питання про таємність чи відкритість викрадення чужого майна.
З огляду на викладене та враховуючи встановлені судом фактичні обставини вчинення правопорушення ОСОБА_4 , а саме: способу вилучення майна (знімав чіпи та цінники у примірочних, тобто таємно від свідків, одягнув куртку на себе, намагаючись створити враження, що це його особиста, сховав джинси під куртку, щоб були непомітні для оточуючих), дії ОСОБА_4 після заволодіння майном - спроба пройти повз касову зону зі словами, що він нічого не брав, припинення злочинних дій відразу після їх викриття, намагання зняти куртку та кинути джинси на місці злочину, відсутність опору працівникам магазину, свідчать про направленість його умислу саме на таємне, а не відкрите викрадення майна та відсутність реальної можливості розпорядитися викраденим майном.
Крім того, стороною обвинувачення суду не надано достовірних доказів ні про те, що ОСОБА_4 відразу прийшов до магазину саме з умислом на відкрите заволодіння майном, ні про те, що дії обвинуваченого носили відкритий характер, про що знав останній, і після викриття мав намір втекти з місця події з метою утримання викраденого. Свідки показали в суді, що лише припускали, що хруст, який вони чули з кабінки, де перебував обвинувачений, був звуком ламання чіпів, особисто вони не бачили як обвинувачений це здійснював, так само як і не бачили, як він ховав джинси під куртку, про намагання обвинуваченого вийти з магазину з речами вони також лише здогадувалася, наміри обвинуваченого скинути з себе куртку, порвати її, про які вказує свідок ОСОБА_9 , є свідченням небажання обвинуваченого після викриття продовжувати свій намір на викрадення майна вже відкрито. Тобто його дії, розпочаті як таємне викрадення чужого майна після викриття не були продовжені з метою заволодіння майном, його погрози і «смикання», про які вказують свідки, були викликані його невдоволенням відеозйомкою, та бажанням скинути з себе речі, що знову ж таки підтверджує відсутність в нього мети залишити місце події з викраденими речами, тобто відкрито ними заволодівши.
При призначенні покарання, суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
За п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вирішуючи питання про покарання, відповідно до статті 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином; особу винного, який є раніше неодноразово судимим за скоєння умисних корисливих злочинів, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліках не перебуває, а також ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, а саме: те, що ОСОБА_4 не закінчив кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від його волі.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
При цьому, в обвинувальному акті зазначено, що обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, є повторність. Однак, відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена у статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, то суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує, тому суд не встановив обставин, що обтяжують покарання у цьому провадженні. Крім того, в обвинувальному акті вказано про попередні судимості обвинуваченого від 25.01.2002 та від 22.09.2003, однак в силу ст. 89 КК України вони є погашеними.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України з врахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України. При цьому виправлення ОСОБА_4 можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки останній, будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення умисних злочинів проти власності, у тому числі і з застосуванням положень ст. 75 КК України, відповідних висновків для себе не зробив, тобто не піддався заходам перевиховання та знов вчинив умисний корисливий злочин проти власності, що свідчить про його свідоме нехтування правилами встановленими в суспільстві, про відсутність бажання стати на шлях виправлення, про його стійку антисоціальну спрямованість, а тому саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 1307,60 грн. Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 337, 368-371, 373-374 КПК України,
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30.10.2020 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили. Початком строку відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком вважати момент набрання вироком законної сили.
Речові докази, а саме: три картонні бірки від одягу знищити, оптичний диск, з записом наданим потерпілим - зберігати у матеріалах, куртку та джинси - залишити потерпілому.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 1307,60 грн. на користь держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1