№ 1-кс/755/591/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0006209 від 22.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

слідчої ОСОБА_3 ,

представника власника майна

адвоката ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Старша слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006209 від 22.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22.12.2020 року надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи з корисливих мотивів, протягом тривалого часу незаконно утримували його проти його волі у невідомому йому будинку. Під час проведення досудового розслідування, а саме, беручи до уваги протокол допиту потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було встановлено, що у вересні 2020 року останній прийшов на ринок по вул. Кибальчича, де зустрівся з чоловіком по кличці « ОСОБА_6 ». Вищезгадана особа познайомила ОСОБА_5 із циганами, які скуповували стару техніку. Це була ціла родина, які представились як ОСОБА_7 (у подальшому встановлено, що його звати ОСОБА_8 ), його батько ОСОБА_9 , брат ОСОБА_10 , син ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Вони погодилися купити у ОСОБА_5 техніку, після чого, ОСОБА_7 приїхав до ОСОБА_5 додому, щоб забрати техніку, при цьому, грошей за техніку не заплатили, пояснюючи тим, що грошових коштів при собі немає і потрібно поїхати в АДРЕСА_1 , щоб забрати грошові кошти за продану техніку. Після цього, ОСОБА_5 сів до автомобіля марки «Lada 2104», д.н.з. НОМЕР_1 , до ОСОБА_13 та вони разом поїхали. По дорозі, ОСОБА_5 помітив, що вони рухаються не до с. Княжичі, а до с. Требухова, Броварського району, Київської області. Приїхавши, ОСОБА_5 запропонували випити алкогольний напій, після чого, ОСОБА_5 стало погано та він втратив свідомість. Прокинувшись, ОСОБА_5 опинився у невідомому будинку, без особистих речей. ОСОБА_5 дали слухавку, де розмовляв вищезгаданий «Коля Жид», який почав звинувачувати потерпілого у тому, що він викрав 25 грам золота і тепер він винен гроші та йому не можна з`являтись вдома. Після чого, утримуючи ОСОБА_5 у невідомому будинку, залякуючи, застосувавши фізичне насильство, змусили продати квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . 20 грудня 2020 року до вищезгаданого ОСОБА_13 , зателефонував новий власник квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та повідомив, що прийшли працівники поліції, разом із братом ОСОБА_5 і повідомили, що ОСОБА_5 перебуває у розшуку. Після чого, ОСОБА_7 сказав, що потрібно терміново йти до поліції і написати заяву про те, що ОСОБА_5 не безвісно відсутній та квартиру продав добровільно, при цьому, сам домовився із адвокатом, який сходить разом із ОСОБА_5 до поліції. Прийшовши до поліції, ОСОБА_5 передав записку своєму братові, в якій коротко розповів вищеописане.

22 грудня 2020 року у ході огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки «Lada 2104», д.н.з. НОМЕР_1 , який був використаний для вчинення злочину з метою перевезення потерпілих до будинку, де їх у подальшому незаконно, проти їх волі утримували.

23 грудня 2020 року вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідча клопотання підтримала та зазначила, що автомобіль на який вона просить накласти арешт, належить третій особі, яка не має відношення до кримінального провадження. ОСОБА_8 користувався даним автомобілем, є лише посвідчення водія та автомобіль знаходився у нього на законних підставах. Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що на цьому автомобілі його перевозили до будинку, де його утримували. Вважає, що автомобіль є знаряддям злочину і саме тому він був визнаний речовим доказом. На даний час, автомобіль знаходиться на штраф-майданчику та на нього необхідно накласти арешт, щоб підозрюваний ОСОБА_8 не зміг вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила щодо накладення арешту на автомобіль, оскільки підставою для цього повинна бути обґрунтована підозра. До клопотання долучена підозра за ст. 146 КК України, однак, стороною захисту подавались пояснення свідків, які наявні в матеріалах справи, з яких вбачається, що потерпілий перебував у с. Требухів без будь-якого примусу, пересувався по селу вільно, спілкувався з жителями. Слідча просить накласти арешт на автомобіль, який його підзахисному навіть не належить, а ОСОБА_8 ним користувався на підставі переданого йому технічного паспорту, якого на момент огляду не було. Зокрема, огляд автомобіля проводився, коли ОСОБА_8 приїхав на ньому до управління поліції, а тому, він взагалі не може бути знаряддям злочину. Крім того, на даний час, жодних слідчих дій з автомобілем не проведено, а даний автомобіль її підзахисному потрібний для життя. З урахуванням положень ст. 100 КПК України, вважає, що слідчою жодним чином не доведено, що передача автомобіля її підзахисному, зможе зашкодити кримінальному провадженню. На даний час, автомобіль знаходиться на штраф-майданчику і ніяких слідчих дій з ним не проводиться, а тому, прохала відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього копії документів, заслухавши слідчу, представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Так, у провадженні СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0006209 від 22.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 22.12.2020 року, за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено легковий автомобіль марки «Lada 2104», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови про визнання та приєднання речових доказів від 23.12.2020 року, вищезазначений автомобіль визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а відповідно до ч. 3 даної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, третіх осіб; розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зазначених вимог закону слідча, яка внесла клопотання про арешт майна, не дотрималася.

Так, відповідно до ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема підстави і мета відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, який передбачає, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, то слідчий, який звертається з клопотанням, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій має зазначити підстави визнання такого майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України.

Однак, долучена до клопотання слідчої постанова про визнання та приєднання речових доказів від 23.12.2020 року є формальною, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, тобто, не вказано, з яких мотивів слідча виходила, що дане майно є речовим доказом. Зокрема, органом досудового розслідування не зазначено, що майно, на яке слідча просить накласти арешт, має важливе доказове значення для доведення будь-якої з обов`язкових ознак кримінального провадження, що розслідується, що було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або зберегло на собі його сліди, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, у судовому засіданні слідча зазначила, що автомобіль на який вона просить накласти арешт, належить третій особі, яка не має відношення до кримінального провадження. Крім того, будь-які експертизи, пов`язані із даним автомобілем, не проводилися та інших процесуальних дій з ним не проводилося.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131,132, 167,170-173, 372, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0006209 від 22.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову в арешті майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя: