Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/5/21, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 (далі - слідчий), погоджене з прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 (далі - прокурор), про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, вихователя Краснянського комунального дошкільного навчального закладу ясла-садка, одруженої, раніше не судимої.
Цією ухвалою щодо підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.
На підозрювану ОСОБА_6 покладено такі обов`язки: прибувати до слідчого та прокурора за їх першою вимогою; заборона залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв..
Дата закінчення дії даної ухвали 22 лютого 2021 року (включно).

З матеріалів клопотання убачається, що 29 грудня 2020 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 .. У клопотанні вказується на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 cт. 286 КК України. Відповідно до клопотання, 16 жовтня 2020 року о «02» годині «48» хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , їдучи разом із пасажирами ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа на передньому місці пасажира та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який сидів на задніх сидіннях, рухаючись по проїзній частині вулиці Центральна в населеному пункті с. Красна, Тячівського району, Закарпатської області, зі сторони смт. Дубове, у напрямку смт. Усть Чорна, наближаючись до будинку АДРЕСА_2 , діючи всупереч вимогам п. п. 1.3.; 1.5.; 2.3. б); 2.9. а); 11.3.; 12.1. та 12.4. Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненою та самонадіяною, нехтуючи особистою безпекою та безпекою пасажирів, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечила безпеку дорожнього руху, рухаючись зі швидкістю 100 км./год., яка перевищує максимально допустиму швидкість в межах населеного пункту 50 км/год., при виборі безпечної швидкості руху не врахувала дорожню обстановку та дорожні умови, чим не забезпечила безпеку дорожнього руху, що призвело до втрати керування автомобілем та з`їзду його за межі проїзної частини автодороги в ліво по ходу її руху, з послідуючим його зіткненням з містком над канавою будинку АДРЕСА_2 , і подальшого його перекидання та падіння на дах. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті. 23 грудня 2020 року гр. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Беручи до уваги викладене, те, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, яке їй загрожує, те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що підозрювана, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, слідчий вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце проживання, не веде аморальний спосіб життя та має сім`ю, у неї на утриманні перебуває малолітня дитина 2017 року народження. Також слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР до моменту звернення з клопотанням пройшов тривалий час, підозрювана ОСОБА_6 не ухилялася від органу досудового розслідування, доказів зворотного надано не було, та не допускала порушень процесуальної поведінки. Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не можуть забезпечити її належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважав за необхідне застосувати відносно підозрюваної більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який у повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. На думку сторони обвинувачення докази, що зібрані на даному етапі слідства в достатній для обрання запобіжного заходу мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй дій. Стверджує, що слідчим суддею не взято до уваги доводи про те, що підозрювана обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років та наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_10 , яка померла на місці пригоди. Також вважає, що слідчим суддею не враховано дані про ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і застосований запобіжний захід не зможе запобігти таким ризикам. Зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_12 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання приймали участь як підозрювана ОСОБА_6 , так і її захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваної ОСОБА_6 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема: протоколом огляду місця ДТП та схемою додатку до нього від 16.10.2020, протоколом огляду трупа гр. ОСОБА_10 від 16.10.2020, висновком судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_10 № 174 від 12.11.2020, протоколом огляду транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 21703», р. н. з. НОМЕР_1 , від 14.12.2020, висновком судово-токсикологічної експертизи крові гр. ОСОБА_6 № 2049 від 09.11.2020, висновком судової авто-технічної експертизи транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 21703», р. н. з. НОМЕР_1 , № 10/556 від 23.11.2020, висновком судово-автотехнічної експертизи № 10/601, протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_17 , та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, яке 23.12.2020 їй вручено. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Окрім того, апеляційний суд вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання її винною в скоєнні інкримінованого їй злочину (від 3 до 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до 3 років), дає обґрунтовані підстави вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема того, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України й вищенаведеним ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_6 .. Не додано таких доказів прокурором і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував дані про особу підозрюваної (раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, не веде аморальний спосіб життя, має сім`ю та на утриманні малолітню дитину).
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить її належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрювана ОСОБА_6 не виконувала чи не виконує покладені на неї процесуальні обов`язки. Окрім того, при оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує пояснення прокурора, відповідно до яких у період досудового розслідування у кримінальному провадженні з 16.10.2020 до часу розгляду апеляційної скарги, підозрювана ОСОБА_6 не порушувала покладені на неї обов`язки, не ухилялася від слідства, не впливала на потерпілого та свідків й не перешкоджала кримінальному провадженню.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт у період з 22 год до 06 год буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та виконання покладених на неї обов`язків як підозрюваної, а також запобігання передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.
При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо неї найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не враховано ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і застосований запобіжний захід не зможе запобігти таким ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
На підставі наведеного вище, як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що: зібрані на даному етапі слідства в достатній для обрання запобіжного заходу мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй дій; ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років та наслідки у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_10 , яка померла на місці пригоди; ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, у стані алкогольного сп`яніння.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і прокурором не надано доказів, які б достовірно підтверджували наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи; що відповідно до наданих у судовому засіданні пояснень сторін кримінального провадження досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_6 закінчено, а обвинувальний акт 15.01.2021 направлено до Тячівського районного суду.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2020 року, якою щодо підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й, відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: