Справа № 333/7105/18
Пр. № 1-кп/333/58/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
законний представник обвинуваченого ОСОБА_6

провівши в приміщенні суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0001006, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який має базову середню освіту, не одруженому, має неповнолітню дитину, працює помічником повара ТОВ «Блискавка Т.М.», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий -

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2018 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля будинку № 78-А по вул. Космічній в м. Запоріжжі, маючи злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, з корисливого мотиву, підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та з метою залякування та подоланні волі до супротиву, наніс останньому численних ударів руками та ногами по голові та тулубу, спричинивши при цьому потерпілому струс головного мозку з гематомою в ділянці верхньої повіки правого ока та контузію правого ока, які к в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, заволодів з руки ОСОБА_7 , мобільним телефоном «Sony С2305 Хрегіа» в корпусі чорного кольору вартістю 1200 грн. та грошовими коштами у сумі 50 грн. НБУ з карману кофти, що була одягнута на потерпілому.
Після цього, ОСОБА_4 зник з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, спричинивши при цьому матері неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 матеріальних збитків на суму 1250 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в судовому засіданні визнав свою вину частково та пояснив, що приблизно о 19:00- 21:00 годині 31 березня 2018 року, приблизно ввечері знаходячись біля будинку № 78-А по вул. Космічній в м. Запоріжжі, підійшов до ОСОБА_7 в результаті конфлікту наніс останньому два удари руками, ногами він потерпілого не бив. Далі забрав з руки ОСОБА_7 мобільний телефон. Після цього, зник з місця вчинення кримінального правопорушення. Продати телефон він не встиг. В той же день його привезли до райвідділку в якому він все розповів правоохоронцям та віддав телефон. Позовну заяву визнав частково в розмірі 5000 гривень моральної шкоди та повністю визнав суму матеріальної шкоди. Окрім цього наголосив на тому, що він був один, інших осіб з ним не було.
Не зважаючи на те що обвинувачений визнає вину частково, суд вважає, що вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами: поясненнями потерпілого, показами свідків, письмовими матеріалами кримінального провадження які були досліджені під час судового розгляду та обґрунтовано підтверджують його вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Під час судового розгляду допитаний потерпілий ОСОБА_7 який пояснив, що ввечері, 31 березня 2018 року, знаходився біля будинку № 78-А по вул. Космічній в м. Запоріжжі оскільки він повертався додому, в цей час до нього підійшли двоє та поцікавились часом, він дістав телефон сказав час та поклав телефон до кишені. Відразу після цього отримав удар в голову після чого відійшов назад та намагався захиститись від наступних ударів, спіткнувся та впав після чого отримав удар ногою в голову та почув як з карману дістали телефон. В обвинуваченому впізнав особу яка наносила йому удари. Другу особу він упізнати не може бо не бачив обличчя другого нападника.

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 пояснила, що 31 березня 2018 року, її син ОСОБА_7 вийшов за продуктами. Приблизно після 20-00 він зайшов до дому. Він був дуже схвильований, його всього трусило з розірваним пакетом, сказав, що його побили невідомі та забрали телефон. Далі її син з батьком вибігли та хотіли їх наздогнати, однак безуспішно. Повернулись вони з другом який знав нападників, після чого звернулись до поліції, яка відразу затримала одного з нападників, який зараз знаходиться в залі. Матеріальна шкода на цей час відшкодована повністю.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачено та потерпілого знає особисто. 31 березня 2018 року, в вечірній час доби 19:30-20:30 годин він зустрів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .. Обвинувачений у нього поцікавився чи є час, оскільки свідок не зрозумів питання він перепитав, що потрібно, в цей час його впізнав ОСОБА_12 після чого вони розійшлись. Трохи пізніше він приїхав до потерпілого. Підходячи до під`їзду вибігли батько ОСОБА_13 та ОСОБА_13 у ОСОБА_13 був великий синяк, та почали питати чи не бачив він кого не будь. Після чого свідок розповів батькові ОСОБА_13 , що бачив ОСОБА_10 та ОСОБА_14 які задавали йому такі самі питання. Далі вони разом пішли їх шукати однак не знайшли. Далі звернулись до поліції.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що він не пам`ятає обставини правопорушення. Знає, що ОСОБА_16 у когось вкрав сенсорний телефон марку якого не пам`ятає та передав йому на тимчасове зберігання. Далі в той день подзвонили з поліції запитали де він знаходиться він повідомив своє місцезнаходження після чого приїхала поліція та забрала його до райвідділу та попросили повернути телефон і дати пояснення. В той же день він привіз до поліції телефон та надав пояснення. В конфлікті який виник між ОСОБА_17 та потерпілим він особисто участі не брав.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами:
- протоколом огляду місця події від 01.04.2018 року з фото таблицями, відповідно до якого встановлено місце події вчинення правопорушення.
- протоколом огляду предмету від 01.04.2018 року, а саме мобільного телефону «Sony С2305 Хрегіа» в корпусі чорного кольору який було викрадено у потерпілого.
- протоколом слідчого експерименту від 30.10.2018 року відповідно до якого ОСОБА_4 показав місце, механізм вчинення злочину.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.06.2018 року відповідно до якого потерпілий впізнав ОСОБА_4 як особу яка на нього напала.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.05.2018. відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 не впізнав ОСОБА_15 як особу яка напала на нього.
- висновком експерта № 1016 від 08.08.2018 року відповідно до якого, струс головного мозку з гематомою в ділянці верхньої повіки правого ока та контузія правого ока (за наданими медичними даними) у гр. ОСОБА_7 сукупно кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.1.а.«Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р» та згідно з наказом МОЗ України від 25.04.2006 №245 «Протокол надання медичної допомоги хворим із струсом головного мозку»).
Тілесні ушкодження утворилися від не менш ніж одного впливу тупого предмета (предметів) в ділянку правої очної ямки. Висловитись про кількість спричинених ударів, спосіб спричинення, знаряддя за наданими даними не є можливим.
Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи.
Найбільш вірогідне взаєморозташування злочинця (ів) і ОСОБА_7 в момент спричинення останньому тілесних ушкоджень могло бути будь-яким за умов доступності травмованої ділянки для її ушкодження.
Виявлені тілесні ушкодження розташовані в ділянці тіла що є доступною для спричинення власною рукою.
Не виключається можливість виникнення виявленого комплексу тілесних ушкоджень в умовах одноразового падіння з висоти власного зросту.
Діагноз «Забій шийного відділу хребта. Вивих першого шийного хребця. Сполучна ЧМТ» будь-якими об`єктивними відомостями, наданими для проведення експертизи не підтверджено.
При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерела права.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43).

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Таким чином, вказані докази досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини скоєння ОСОБА_10 злочину відносно потерпілого.

Судом перевірялася версія потерпілого щодо причетності до скоєння злочину іншої особи разом з ОСОБА_10 . Так у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та потерпілий ОСОБА_7

Провівши аналіз показань вказаних свідків, суд приходить до наступного, що, жодний із свідків, допитаний у судовому засіданні, не зміг підтвердити знаходження разом з обвинуваченим ОСОБА_10 іншої особи ( в тому числі і ОСОБА_15 ) в момент скоєння розбійного нападу на ОСОБА_7 . Зазначені обставини підтверджуються також протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.05.2018. відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 не впізнав ОСОБА_15 як особу яка напала на нього.
Отже, суд приходить до висновку, що докази зібрані по справі є достатніми, допустимими і повністю підтверджують вину обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, яке суд кваліфікує:
- за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого вчинення злочину неповнолітнім.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання відсутні.

При визначені міри покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, даних про її особу, раніше не судимий, має постійне місце роботи, має на утриманні неповнолітню дитину,обставини що пом`якшує покарання є вчинення злочину неповнолітнім, частково відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, досудову доповідь психолога сектору ювенальної пробації м. Запоріжжя філії Державної установи «Центру пробації» в Запорізькій області від 24.05.2019 року відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім. Також з доповіді вбачається, що сектор ювенальної пробації м. Запоріжжя вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення волі на певний строк можливе при умові необхідного контролю за його поведінкою з боку матері та відповідального відношення до отримання освіти. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства. Також при визначені міри покарання, суд враховує що обвинувачений раніше не судимий.

Відповідно до ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років, тому суд враховуючи всі вище викладені обставини вважає за можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
На підставі ст.374 КПК України та з урахуванням положень ст.1166 ЦК України заявлений цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого на стадії судового розгляду є частково підтвердженим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до наданих доказів у справі сума матеріальної шкоди у розмірі 3716, 00 грн. підлягає повному задоволенню. Також суд приймає до уваги, що матеріальна шкода вже відшкодована обвинуваченим, тому підлягають вирішенню позовні вимоги стосовно моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При вирішенні питання про розмір компенсації завданої моральної шкоди позивачу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що ОСОБА_7 зазнав фізичних страждань, а саме: струс головного мозку з гематомою в ділянці верхньої повіки правого ока та контузію правого ока, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Однак на даний час потерпілий відновив свій фізичний стан. Окрім цього, обвинувачений здійснив необхідні дії та сприяв швидкому одужанню потерпілого шляхом надання останньому матеріальної допомоги у розмірі 5000 гривень. Також обвинувачений частково визнає позов та вказав про свою готовність сплатити потерпілому суму матеріальну шкоду у сумі 5000 грн. У зв`язку з викладеним вимога представника потерпілого про стягнення з обвинуваченого 60000, 00 гривень моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, враховуючи вище викладене виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, судом вважає за необхідне стягнути моральну шкоду на користь представника потерпілого у розмірі 10000,00 гривень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 368, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 104, ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього ст.76 КК України наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 10000, 00 грн.
В іншій частині позову - відмовити.
Речовий доказ залучений постановою слідчого від 06.04.2018 року який переданий на відповідальне зберігання потерпілому залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Для особи яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарского районного
суду м.Запоріжжя ОСОБА_1