Справа №459/470/21
Провадження № 1-кп/459/266/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження за №0000003 від 01.01.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, громадянина України, працюючого електрослюсарем підземним ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше несудимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 01 січня 2021 року близько 01.00 години, перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті стійких виниклих неприязних відносин, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи наміру на заподіяння тілесних ушкоджень, через необережність, шляхом удару ногою міжкімнатних дерев`яних дверей, за якими перебувала ОСОБА_5 , поза його візуальним контактом, спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої променевої кістки, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я.
Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані як спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав та пояснив, що 01.01.2021р. в новорічну ніч в нього виник конфлікт із співмешканкою ОСОБА_5 , після чого вона закрилася в кімнаті, а обвинувачений бажаючи лягти спати почав стукати в двері, проте потерпіла не відкривала. Тоді обвинувачений ногою вибив двері і ліг спати, а потерпіла кудись пішла з хати. Стверджував, що про те, що потерпіла стояла за дверима він не знав. На другий день обвинувачений прокинувся і побачив свою співмешканку в гіпсі. Також обвинувачений зазначив, що у вчиненому щиро кається, обіцяє більше так не чинити та суворо просить його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю. Відтак, дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ст.128 КК України.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно з п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Обираючи вид покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого діяння, що є нетяжким злочином, враховується й особа обвинуваченого, що є людиною молодого віку, також враховується те, що він працює підземнимелектрослюсарем у ВП «Шахта Відродження» ДП «Львіввугілля»,на обліку у психіатра чи нарколога не перебуває, скарг на нього не надходило, раніше несудимий. Також суд враховує, що орган пробації в своєму висновку зазначив, що виправлення особи без позбавлення волі можливе та обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Крім цього, суд враховує і відношення потерпілої до обвинуваченого, яка не має до останнього претензій та просить його суворо не карати. Останні примирилися між собою.

За таких обставин суд вважає, що з метою кари і виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових злочинів, необхідним та достатнім покарання для нього буде у виді обмеження волі.
Поряд з цим, наведені вище обставини дають суду підстави для висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст. 75 КК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи праці.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1