ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 583/132/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/561/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Невиконання судового рішення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Великописарівського районного суду Сумської області від 19 червня 2020 року про повернення обвинувального акту у відношенні ОСОБА_10 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000204 від 18.03.2015, за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України був повернутий керівнику Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
В обґрунтування свого висновку суд вказав, що копія обвинувального акту не була вручена ОСОБА_10 .
При цьому доводи прокурора на той факт, що ОСОБА_10 умисно ухилився від отримання копії обвинувального акта, суд не прийняв до уваги, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні належним чином оформлені документи на підтвердження цього факту. Так, як з`ясовано в підготовчому засіданні, що офіційно ОСОБА_10 для отримання копії обвинувального акта до приміщення прокуратури не викликався. Також суду не надано на підтвердження його умисного ухилення застосування до нього заходів примусу, що передбачені главою 10 КПК України. Крім того, направляючи ОСОБА_10 копію обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, прокурор не надав суду розписку про отримання ним поштового відправлення або відмову в його отриманні.
З дослідженого судом відеозапису, наданого прокурором, вбачається що ОСОБА_10 йшов по вулиці, тримаючи в руках велосипед, коли до нього підійшла прокурор ОСОБА_12 та стала вручати йому копію обвинувального акта, він розвернувся і зайшов у свій двір, прокурор продовжувала давати йому папери, а потім перекидати їх через паркан.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, всі обов`язкові вимоги виконані.
Вказує, що обвинувачений не виявив бажання отримувати копію обвинувального акту, на підтвердження вказаного факту прокурор надав диск із відеозаписом вручення прокурором обвинувального акту.
На відеозаписі відображено, що слідчим та прокурором здійснено виїзд за місцем проживання обвинуваченого, проте останній відмовився його отримувати.
Крім того, обвинувальний акт направлявся обвинуваченому поштою, про що в матеріалах справи міститься підтвердження, а саме вкладення до листа про направлення пошти та квитанція про таке направлення.
Вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про небажання та навмисного ухилення ОСОБА_10 від отримання обвинувального акту, а прокурором вжиті всі необхідні заходи.
Також прокурор наголошує, що чинний КПК України не передбачає будь яких заходів примусу щодо зобов`язання особи до отримання копії обвинувального акту.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, потерпілого та представника потерпілого які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріал провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_10 вимогам ст. 291 КПК України колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.
Згідно положень ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, при цьому сама стаття має назву надання копії обвинувального акту
Посилання суду на те , що підставою повернення обвинувального акту прокурору є порушення права ОСОБА_10 на отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, з урахування конкретних обставин справи є помилковим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурор як сторона обвинувачення, виконав свій обов`язок та вимоги закону щодо надання обвинуваченому ОСОБА_10 , обвинувального акту.
Спочатку обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів досудового розслідування був направлений поштою.
Після чого працівники прокуратури намагалися вручити вказані процесуальні документи особисто ОСОБА_10 , проте ОСОБА_10 від отримання обвинувального акту фактично відмовився.
Про вказаний факт свідчить відеозапис, долучений прокурором до обвинувального акту під час направлення його для розгляду в суді.
Більш того, сам суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначає про те, що на відеозаписі видно, що до ОСОБА_10 підійшла прокурор ОСОБА_12 та стала вручати йому копію обвинувального акту, проте він розвернувся та зайшов у свій двір.
Таким чином право ОСОБА_10 на отримання копії обвинувального акту порушено не було. Те що обвинувачений явно навмисно зловживає своїм правом не свідчить що порушується його право на захист, оскільки в праві отримати обвинувальний акт він був не обмежений.
Крім того, колегія суддів зазначає, що на прокурора покладені обов`язки саме надання копії обвинувального акту, а не його примусового вручення.
Щодо вказівки районного суду на необхідність надання відомостей, що обвинувачений ознайомився зі змістом обвинувального акту, колегія суддів вважає , що вказане не відповідає вимогам ст.ст. 291 -293 КПК України , оскільки бути ознайомленим зі змістом обвинувального акту відповідно до ст.42 КПК України це право обвинуваченого, яке він використовує на свій розсуд , а сторона обвинувачення лише зобов`язана надати умови для його належної реалізації.
Якщо особа, зловживаючи своїми правами відмовляється отримати обвинувальний акт та ознайомитись з ним , прокурор не в праві і не в змозі примусово ознайомити особу з обвинувальним актом.
При цьому колегія суддів враховує те , що у всякому разі обвинувальний акт оголошується в судовому засіданні при розгляді справи по суті.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів констатує зловживання своїми правами з боку обвинуваченого ОСОБА_10 , що не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Окрім іншого, як вбачається з оскаржуваної ухвали, в судовому засіданні приймав участь в якості захисника ОСОБА_13 .
На адресу Харківського апеляційного суду надійшов лист застереження від голови Ради адвокатів міста Києва про те, що свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №6492 від 03.09.2019 року, яке надає ОСОБА_13 . Радою адвокатів міста Києва ніколи не видавалося і дійсність такого документу підтвердити не можна.
11 березня 2021 року на адресу Харківського апеляційного суду у відповідь на запит надійшов лист, згідно якого відомості стосовно ОСОБА_13 станом на 16.01.2020 року в реєстрі відсутні і адміністраторами не вносились.
Відсутні такі відомості в Єдиному реєстрі адвокатів України і на час судового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.2 ст. 45 КПК України захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України або стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.
Таким чином станом на 19.06.2020 року, з огляду на відомості які надійшли на адресу апеляційного суду, ОСОБА_13 був відсутній у Єдиному реєстрі адвокатів України, а отже суд в порушення ст. 45 КПК України, не перевіривши повноважень ОСОБА_13 на здійснення адвокатської діяльності, залучив його до розгляду кримінального провадження в якості захисника ОСОБА_10 .
Таким чином було порушено право на захист ОСОБА_10 що є, окрім наведеного вище, безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Доводи обвинуваченого зазначені в клопотанні, щодо, як на його думку, невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, належить перевірити суду першої інстанції під час нового розгляду.
Зазначені порушення вимог ст. ст. 370, 314, 291 КПК України є, відповідно до вимог ст. 412 КПК України , істотними , оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити по справі новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити.
Ухвалу Великописарівського районного суду Сумської області від 19 червня 2020 року про повернення обвинувального акту у відношенні ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -