Справа № 750/8563/21
Провадження № 1-кс/750/2410/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 серпня 2021 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю: особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Чернігівського районного управління поліції Головного управління поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 16.01.2021 року,

в с т а н о в и в:

02.08.2021 від ОСОБА_3 до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла скарга на рішення слідчого СВ Чернігівського районного управління поліції Головного управління поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 про відмову у визнані його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 16.01.2021 року.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явилася. Для ознайомлення надала суду матеріали кримінального провадження №0000008 від 16.01.2021 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши надані матеріали скарги, слідчий суддя доходить висновку, що за результатами розгляду скарги, в її задоволенні належить відмовити.

Одним з основних завдань кримінального провадження згідно з вимогами чинного КПК України є захист особи, суспільства та держави, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Участь особи у кримінальному провадженні у якості потерпілого пов`язана з реалізацією наданих йому прав і виконання покладених на нього обов`язків. Ціль участі потерпілого у кримінальному провадженні пов`язана з необхідністю відновити порушені права або компенсувати завдану злочином шкоду (або одночасно перше і друге).
Пленум Верховного Суду України в постанові від 02.07.2004 № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» звернув увагу судів на те, що послідовне і неухильне додержання на всіх стадіях кримінального судочинства норм кримінально-процесуального законодавства України, якими передбачені права потерпілих від злочинів, є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст. 55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань.
Так, стаття 367 КК передбачає відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 452/1490/15-к за нормативним визначенням, об`єктивна сторона недбалості припускає несумлінне ставлення службової особи до службових обов`язків, які на неї покладені, що виражається: у їх невиконанні або у неналежному виконанні; у спричиненні істотної шкоди (ч. 1 ст. 367 КК) або у тяжких наслідках.
Службова недбалість може виявлятися у формі: а) бездіяльності, коли суб`єкт повністю не виконує покладені на нього службові обов`язки, або б) дії, коли покладені на нього службові обов`язки хоча і виконуються, але неналежним чином - не так, як того потребують інтереси служби, тобто не відповідно до закону та умов, що склалися, або відповідно до них, але неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччі з встановленим порядком тощо.
Таким чином, наведена в скарзі мотивація, свідчить про те, що особа, яка подала скаргу, у виниклій спірній ситуації вбачає незгоду з механізмом досудового розслідування, яке здійснювалось слідчим, методами такого розслідування, обсягом матеріалів, який був використаний у ході такого розслідування та правовим судженням, постановленим слідчим.

Більш того, подана до суду скарга жодним чином не свідчать про наявність неповноти при перевірці вказаних обставин слідчим, всі обставини по даному кримінальному провадженню слідчим були досліджені в повному обсязі, а прийняте рішення відповідає вимогам норм кримінального судочинства, що підтверджує й оскаржувана постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

Разом із тим, слід зазначити, що, виходячи з положень ст.2 Кримінального процесуального кодексу України, котра визначає завдання кримінального провадження, держава не наділяє заявників правом припису для правоохоронних органів щодо конкретних норм кримінального, матеріального або процесуального законів, саме в межах яких і повинно здійснюватись таке провадження.

На це ж звертав увагу і Європейський суд із прав людини при постановленні рішення в справі «Аль Фаєд проти Франції» (Al Fayed v. France) від 02.10.2007, зазначаючи, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Крім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями-слідчими в ході провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу в сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.

Станом на час розгляду скарги досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.

Встановлене свідчить про те, що в судовому засіданні вивчені всі надані суду матеріали скарги, досліджені всі обставини події, а це приводить суд до висновку, що в даному випадку не мало місця порушень жодних із загальних положень досудового розслідування, оскаржувана постанова винесена на підставі зібраних матеріалів, і підстави для її скасування та задоволення скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 55, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України,
у х в а л и в:

В задоволенні скарги відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1