Справа № 461/8275/16-к
Провадження № 1-в/461/86/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2021 року Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Сокальського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Юмрі, Республіки Вірменія, громадянина Вірменії, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 31.05.2017 року вироком Галицького районного суду м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 гривень.

встановив:

Начальник Сокальського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про можливість звільнення від призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2017 року покарання у вигляді штрафу 850 гривень засудженого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Подання обґрунтовує тим, що обвинувальний вирок відносно ОСОБА_4 який був засуджений Галицьким районним судом м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 гривень, був оголошений 31.05.2017 року та набрав законної сили 03.07.2017 року, а строк його виконання у відповідності до п.1 ч.1 ст.80 КК України сплив через 2 роки, а саме: 03.07.2019 року.
10.07.2017 року Сокальським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області в Сокальський районний суд Львівської області на підставі ч.3 ст.26 КВК України було скеровано подання для розгляду питання про розстрочку виплати суми штрафу або заміни несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт або позбавленням волі. Згідно ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 04.01.2021 року, яка надійшла на адресу Сокальського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області 09.04.2021 року, в задоволенні вищезгаданого подання було відмовлено.
Згідно вимог УІАП ГУ НП в Львівській області, ОСОБА_4 нових злочинів, з моменту винесення вироку, не скоював, до адміністративної відповідальності не притягувався.
Учасники процесу в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обовязковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи вказану норму, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання без участі сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з вироку Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2017 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят гривень) грн. Вирок суду набрав законної сили 03.07.2017 року.
Відповідно до ч.1 ст.26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом предявлення документа про сплату штрафу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №461/8275/16-к, засуджений ОСОБА_4 до звернення начальника Сокальського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області до суду з вищевказаним поданням, штраф призначений вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2017 року, не сплатив.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин, застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обовязком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд приходить до наступного.
Главою 5 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу.
Статтею 26 КВК України передбачається порядок заміни штрафу у разі його несплати.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що не відбування покарання у виді штрафу та ухилення від відбування покарання у виді штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).
З огляду на викладене, суду не надано достовірних доказів того, що обвинувачений ухилявся від сплати штрафу, отже висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відтак, враховуючи обставину, що засуджений за період з 03.07.2017 року до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст.80 КК України, закінчились.
Існування в Кримінальному кодексі України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.
В той же час суд зазначає, що редакція ч.3 ст.80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України.
Отже, дійшовши висновку про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Наведені висновки суду обґрунтовані також правовою позицією ВСУ, висловленою в постанові від 24.12.2015 року 5-324кс15, винесеної за результатом неоднакового застосування положень ст.80 КК України, в якій Суд дійшов висновку про те, що вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що термін виконання вироку Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2017 року сплив, а обставин, які б свідчили про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання не встановлено.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, про можливість та доцільність звільнення засудженого від відбування покарання у звязку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 80 КК України, ст. 537, 539 КПК України, ст. 26, 27 КВК України, -
ухвалив:

Подання начальника Сокальського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 задоволити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 31.05.2017 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1