ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 663/1340/18
Номер провадження : 11-кп/819/384/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року квітня місяця 13 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000013, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 25 січня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 25 січня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Красне Скадовського району Херсонської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 23.06.2009 року за ч.3 ст.185, ст.104 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 25.07.2011 року за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 13.06.2012 року за ч.3 ст.185 КК України з урахуванням ст.71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 22.12.2015 року з невідбутим строком покарання 1 рік 8 місяців 19 днів, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 13.06.2012 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведену у провадженні товарознавчу експертизу № 1094-МТ від 20.04.2018 року у сумі 286 грн., товарознавчу експертизу № 1079-МТ від 06.04.2018 року у сумі 286 грн., судово-психіатричну експертизу № 168 від 03.04.2018 року у сумі 925, 58 грн., судово-психіатричну експертизу № 20 від 16.12.2018 року у сумі 925, 58 грн, судово-товарознавчої експертизи № 3576-МТ від 14.12.2017 року в розмірі 98, 87 грн., витрати за проведення дактилоскопічної експертизи № 1195-ДК від 14.12.2017 року в розмірі 494, 80 грн.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку с. Мала Глуша
Любемівського району Волинської області, громадянку України, непрацюючу, неодружену, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судиму, визнано винуватою та засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням, відповідно до ст.76 КК України, обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3576-МТ від 14.12.2017 року в розмірі 98, 87 грн., витрати за проведення дактилоскопічної експертизи № 1195-ДК від 14.12.2017 року в розмірі 494, 80 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.
Вироком суду встановлено, що 30.12.2016 року близько 22.30 години ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом злому вхідних дверей, проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав побутовий електричний насос «Водолій БЦ-1,6-20У1.1», вартістю 892,10 грн., DVD-плеєр 865 «DEX», вартістю 198,24 грн. та цифровий ТВ приймач «World Vision T 55», вартістю 183,52 грн., належних ОСОБА_10 , після чого з викраденим з місця злочину зник та звернув викрадене майно на свою користь, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 1273,86 грн.
17.03.2018 близько 23.55 години ОСОБА_7 , через не зачинену хвіртку проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, таємно, викрав металеву драбину, вартістю 525 грн., металеву дитячу ванну, вартістю 250 грн. та частину металевої секції, вартістю 111,43 грн., належних ОСОБА_11 , після чого з місця вчинення злочину зник та звернув викрадене майно на свою користь, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки на суму 886,43 грн.
Крім того, 06.12.2017 року близько 22.00 години ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , шляхом виставлення віконного скла, проник до вказаного будинку, звідки керуючись корисливим мотивом, спрямованим на заволодіння чужим майном, повторно, умисно, таємно викрав електричний зварювальний апарат «Дніпро-М» модель ММА-250 D вартістю 1800 грн., який належить ОСОБА_12 , після чого з викраденим місце злочину залишив, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.
На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, вирок суду першої інстанції таким, який підлягає зміні у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що суд, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, врахувавши всі обставини та особу винного, але призначив йому суворе покарання. Крім того, суд у вироку в подвійному розмірі стягнув судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №3576-МТ від 14.12.2017 року в розмірі 98,87 грн. та дактилоскопічної експертизи №1195-ДК від 14.12.2017 року в розмірі 494,80 грн., тобто стягнув однакові суми як з ОСОБА_7 , так і з ОСОБА_9 , в той час як вказані суми підлягають стягненню в рівних частинах з кожного засудженого. Просить вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 25.01.2012 року змінити, призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання ніж призначено судом першої інстанції, перерозподілити витрати за проведення у справі судово-товарознавчої експертизи №3576-МТ від 14.12.2017 року в розмірі 98,87 грн. та дактилоскопічної експертизи №1195-ДК від 14.12.2017 року в розмірі 494,80 грн., які підлягають стягненню в рівних частинах з кожного засудженого.
Вирок відносно ОСОБА_9 не оскаржено.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за якими його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України обґрунтовано доказами, які досліджено судом при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України, та ніким не оспорюються, тому суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.3 ч.1 ст.118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Згідно з вимогами п.2 ч.4 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до п.13 ч.1, ч.3 ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі та у разі якщо обвинувачуються декілька осіб, суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного з обвинувачених.

Так, згідно довідок, які містяться в матеріалах кримінального провадження, витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3575-МТ від 14.12.2017 року складають 197,74 грн. (т.4 а.п.22) та за проведення дактилоскопічної експертизи № 1195-ДК від 14.12.2017 року складають 989,60 грн. (т.4 а.п.29).

Суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , відповідно до вказаних вимог закону вирішив питання про стягнення на користь держави за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3575-МТ від 14.12.2017 року в розмірі 98,87 грн. з кожного обвинуваченого та за проведення дактилоскопічної експертизи № 1195-ДК від 14.12.2017 року у розмірі 494,80 грн. з кожного обвинуваченого, тобто у рівних частинах з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Тому доводи захисника, що суд стягнув з обвинувачених за проведення вказаних експертиз в подвійному розмірі не заслуговують на увагу та не відповідають дійсності.

Щодо посилання в апеляції захисника на неврахування судом першої інстанції всіх обставин та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 суворого покарання.
Так, положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ряд обставин на які посилається в своїй скарзі захисник, а саме: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані, які характеризують обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом змішані розлади особистості, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також відшкодування в повному обсязі матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна.
Натомість, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше вже неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, востаннє був засуджений вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 13.06.2012 року за ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням ст.71 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі та звільнений умовно-достроково 22.12.2015 року з невідбутим строком покарання 1 рік 8 місяців 19 днів, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин проти власності.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, врахував наявність всіх обставин та дійшов правильного висновку, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України за сукупністю вироків, яке буде достатнім та необхідним для його виправлення, а також запобіганню вчинення ним нових злочинів.
На думку колегії суддів, саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, тому підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є несправедливим через його суворість, не вбачається.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 25 січня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)