Справа № 590/640/20
Провадження № 1-кп/590/72/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 р. Ямпільський районний суд
Сумської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі с/з - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Середино-Буда Сумської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 28 травня 2020 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

-за ст.185 ч.2 КК України, суд

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
12.08.2019 року близько 16 год. 30 хв., ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне з корисливих спонукань викрадення чужого майна, перебуваючи біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, діючи повторно, скоїв крадіжку велосипеда марки «Україна» зеленого кольору, вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 19/119/11-1/2245е від 17.10.2019 р., 1433,00 грн., належного ОСОБА_5 , який знаходився на внутрішньому майданчику за дверима на першому поверсі другого під`їзду вказаного будинку, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 1433, 00 грн. Після скоєння злочину ОСОБА_3 з викраденим з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 2 ст. 185 КК України винним себе визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив факт скоєння ним 12.08.2019 /точного часу не пам`ятає/ крадіжки велосипеда, детально розповівши про всі фактичні обставини справи за яких було вчинено злочин. Причини скоєння пояснити не зміг, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Цивільний позов визнав.
Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, судових витрат та речових доказів.
За таких обставин, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена та його дії суд кваліфікує: за ст.185 ч.2 КК України - таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Також суд враховує дані про особу винного, який є особою середнього віку, має середньо-спеціальну освіту, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває /а.с. 92/, за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на нього не надходило, до адміністративної відповідальності не притягався /а.с. 93/. Обвинувачений офіційно не одружений, мешкає з співмешканкою та дітьми /а.с. 94/, офіційно не працює, з його слів наразі працевлаштовується.
В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненому злочині, критично оцінив свої дії, розкаявся, заподіяна злочином шкода ним потерпілій не відшкодована, проте готовий понести покарання та у разі працевлаштування відшкодувати завданні збитки. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.
Тому, в якості обставин, що пом`якшують покарання: - визнання вини та щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення злочину. Обставин, що обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлено.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавленні волі строком на 2 роки 6 місяців.
Не зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин, підстав для застосування ст. 69 КК України судом не вбачається, оскільки обставини справи свідчать про недостатність факторів знижуючих ступінь тяжкості злочину, що б давало суду підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні підсудному покарання.
Остаточно призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд враховує таке.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
При призначенні покарання за злочин (злочини), про який (які) стало відомо після ухвалення першого вироку, яким призначено покарання, від відбування якого особу звільнено згідно з положеннями ст. 75 КК, суд має вирішити питання про можливість звільнення від відбування покарання з іспитовим строком з урахуванням усіх вчинених злочинів.
Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів у тих випадках, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засновано на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч.4 ст.70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк у порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК. Вказане узгоджується з правозастосовною практикою Верховного Суду, викладеною у постановах № 51-2631кмо19 від 23.09.2019р., № 51-658км19 від 10.12.2019р. та ін.
З матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2020р. Середино-Будським районним судом Сумської області ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Вказаний вирок набрав законної сили 30 червня 2020р.
На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України враховуючи, що злочин за ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Середино-Будського районного суду Сумської області від 28 травня 2020р., приймаючи до уваги кількість злочинів, які утворюють реальну сукупність, разом з тим відсутність тяжких наслідків, суд вважає необхідним шляхом поглинання покарання призначеного даним вироком, покаранням, призначеним за вироком Середино-Будського районного суду Сумської області від 28 травня 2020 р., визначити обвинуваченому за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Проте, з огляду на установлені пом`якшуючі обставини, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому слід звільнити останнього на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки, з покладанням на період дії іспитового строку обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
На думку суду, саме такий вид і розмір покарання є співмірним діянню і характеристиці особи та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.
Потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого заявлено цивільний позов про відшкодування 1433,00 грн. завданих матеріальних збитків.
У судовому засіданні обвинувачений цивільний позов визнав в повному обсязі.
Тож суд, заслухавши позицію обвинуваченого, та розглянувши спір у кримінальному провадженні, на підставі ч.5 ст.128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 умисно викрав майно, а саме велосипед марки «Україна» зеленого кольору, що належать потерпілій, вартість згідно висновку судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/2245е від 17.10.2019 якого становить 1433,00 грн.. Завдана потерпілій шкода на час розгляду справи в суді обвинуваченим не відшкодована.
З огляду на викладене, враховуючи наявність правових підстав, передбачених наведеними вище вимогами ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 щодо відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити в повному обсязі.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
З обвинуваченого підлягають також стягненню в дохід держави судові витрати в сумі 471 грн. 03 коп. за проведення експертизи.
Враховуючи відсутність клопотання про застосування запобіжного заходу, а також відсутність відомостей про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, ст. ст. 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, і за цим законом призначити покарання у виді позбавлення волі строком 2 /два/ роки 6 /шість/ місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Середино-Будським районним судом Сумської області від 28 травня 2020 року, ОСОБА_3 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не від`їжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 471,03 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1433,00 грн. матеріальних збитків.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя : ОСОБА_1