Справа №573/2018/19
Номер провадження 1-в/573/1/21

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування строку давності виконання обвинувального вироку щодо довічного позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:
18 жовтня 2019 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

28 квітня 2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про застосування строку давності виконання обвинувального вироку щодо довічного позбавлення волі, яке мотивується тим, що він засуджений до покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому строк виконання такого вироку становить 15 років з набрання чинності обвинувальним вироком. На даний час він відбув 16 років 2 місяці довічного позбавлення волі, за час відбування покарання нового злочину або злочину проти людства і миру не вчинив, не уникав покарання. Тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 80 КК України строк давності виконання вироку суду щодо нього закінчився і його необхідно звільнити з під варти.

19 травня 2020 року зазначені клопотання ОСОБА_5 об`єднані в одне провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання в частині застосування строку давності виконання вироку щодо нього і відмовився від клопотання в частині умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Адвокат ОСОБА_4 уточнене клопотання ОСОБА_5 підтримав і просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст. 94, п. "з" ст. 93, ч. 1 ст. 123 КК України (у ред. 1960 року), ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 201, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 29 березня 2005 року (том 1 а. п. 7-11, 242, том 2 а. п. 13-21).

22 березня 2004 року ОСОБА_5 був затриманий, 26 березня 2004 року йому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою (том 2 а. п. 12).

Згідно з вимогами ст. 152 КВК України однією з підстав звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КК України питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

З аналізу ст. 80 КК України випливає, що умовою звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є факт засудження винної особи за вчинення злочину із призначенням відповідного покарання, а підставою такого звільнення є сприятливий сплив строків давності виконання обвинувального вироку, визначений нормою Закону.

Відповідно до ст. 64 КК України довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Як передбачено статтею 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Обвинувальний вирок - це рішення суду про застосування до винного покарання, в якому визначається його конкретний вид і розмір.

При застосуванні ст. 80 КК мається на увазі обвинувальний вирок, який вступив у законну силу, але не спрямований на виконання або звернений до виконання, тобто не реалізований повністю або частково.

Виконання вироку - завершальна стадія кримінального процесу, в якій вирок суду, що набрав законної сили, звертається до виконання і безпосередньо реалізується рішення суду (про покарання, про відшкодування шкоди, про виправдання і звільнення з-під варти тощо) та вирішуються питання, що виникають у зв`язку зі зверненням вироку до виконання і його виконанням.

Одним з принципів кримінального процесу є обов`язковість вироку, ухвали і постанови суду, згідно з якою вирок, ухвала і постанова суду, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Існування в КК цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що не вчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

Початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально процесуальним законодавством. Тривалість строків давності, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 80 КК України, диференціюється залежно від тяжкості вчиненого злочину, а також виду та міри призначеного судом покарання, у т.ч. остаточного покарання за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків (ст. ст. 70-72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 401 КПК України (в редакції 1960 року), вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а вирок апеляційного суду - після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляції, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Обвинувальний вирок виконується після набрання ним законної сили.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 404 КПК (в редакції 1960 року) вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.

Аналогічна за змістом норма міститься у відповідних частинах статті 535 чинного КПК.

Як зазначалося вище, вирок Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року набрав законної сили 29 березня 2005 року, у зв`язку з чим суд, який постановив вирок, своєчасно звернув його до виконання і направив до відповідного органу, на який покладений обов`язок щодо виконання вироку.

Про факт виконання вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2004 року, який набрав законної сили, та відбування ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавдення волі згідно з цим вироком також свідчать довідка ДУ «Сумський слідчий ізолятор», розпорядження про виконання вироку, довідки виправної кодонії №58 (том 1 а. п. 31, том 2 а. п. 21, 23, 24).

Враховуючи, що обвинувальний вирок щодо ОСОБА_5 набрав законної сили, своєчасно звернутий до виконання та фактично виконується, а отже ОСОБА_5 є особою, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі згідно з вироком суду, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування строків давності виконання обвинувального вироку та про відмову у задоволенні заявленого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Засудженому ОСОБА_5 відмовити у задоволенні клопотання про застосування строку давності виконання обвинувального вироку щодо довічного позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя