Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/165/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4
ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000002 від 24.01.2021 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Коростенського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не інваліда, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Коростень, Коростенського району, Житомирської області, українки, громадянки України, освіта неповна середня, не інваліда, не одруженої, не працюючої, на утриманні має одну неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не депутата, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.01.2021 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 домовився зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 піти вкрасти будь-які речі із домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що у вказаному домоволодінні постійно ніхто не проживає.
Того ж дня, близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , взявши з собою металевий візок для перевезення викраденого майна. Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , переконавшись, що у будинку нікого не має та за їхніми діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, відкривши дерев`яну хвіртку зайшли на територію домоволодіння.
Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_4 взяв металевий прут, що лежав на землі, підійшов до вхідних дверей будинку та за допомогою нього відкрив скобу металевого навісного замка, на вхідних дверях будинку, таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконно проникли всередину будинку. Перебуваючи у будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зайшли до кімнати спальні, звідки таємно викрали цифровий телевізійний тюнер марки «TIGER», моделі Т-2 IPTV, в корпусі чорного кольору, вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 147/21-25 від 26.01.2021 року 251 грн. 60 коп. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зайшли до кімнати ванни, звідки таємно викрали господарську алюмінієву каструлю, ємністю 40 літрів, вартістю відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 148/21-25 від 26.01.2021 року 495 грн. 60 коп.
Також, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи у зазначеній кімнаті відкрили дерев`яний щит підвального приміщення, звідки таємно викрали 49 кг. 600 гр. картоплі, вартістю 297 грн. 60 коп.
В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після вчинення крадіжки викрадене майно навантажили на металевий візок та вийшли з території домоволодіння та розпорядилися викраденим майном на свій розсуд.
В результаті вище вказаного кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріального збитку на суму 1044 грн. 80 коп.
Прокурор у судовому засіданні просить суд при призначенні покарання обвинуваченим врахувати пом`якшуючі та обтяжуючі обставин і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України , а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також, призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених ст. 76 КК України , а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.185 КК України, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та надав пояснення, які в повній мірі відповідають обставинам, викладеним в описовій частині вироку, ознайомлений із обмеженням права на апеляційне оскарження відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, а також запевнив, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, а тому просив суд суворо його не карати.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 , послідовно та в повній мірі підтвердила обставини вчиненого нею злочину, щиро розкаялася, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, у зв`язку з цим, просить суд не досліджувати докази, її позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку суду вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Від потерпілої ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи без її участі, міру покарання обвинуваченим просить обрати згідно чинного законодавства.
Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, розглянув справу щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особи обвинувачених, та дослідженням письмових матеріалів в частині речових доказів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням до житла, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Також, дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими та іншими особами.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до вимог п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Суд, обираючи покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.
Так, вчинене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та визнання вини.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає її щире каяття та визнання вини;
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а саме: ОСОБА_4 негативно ставиться до вчиненого, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, характеризується по місцю проживання задовільно та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тому суд, з урахуванням думки прокурора, потерпілої, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням згідно із ст.ст. 75, 76 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину з точки зору справедливості, розумності та достатності. При цьому суд зазначає, що враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу, характеру вчинених дій, така міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), а також достатньою для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою органом пробації довів своє виправлення.
Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому ОСОБА_4 оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а саме: ОСОБА_5 негативно ставиться до вчиненого, характеризується по місцю проживання задовільно, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, на утриманні має неповнолітню дитину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тому суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_5 можливе з призначенням їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції за вчинене кримінальне правопорушення на строк 3 (три) роки та зі звільненням її на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, оскільки суд дійшов висновку, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Цивільний позов не заявлявся.
Арешт на майно обвинувачених не накладався.
Запобіжний захід по справі не обирався.
Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_7 становить 1044 грн. 80 коп., яка відшкодована у повному обсязі.
Витрати на залучення експертів для проведення під час досудового розслідування експертиз становлять 3268 грн. 80 коп., які слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, ст. 75, 78, ч.3 ст. 185 КК України суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину з покладенням на нього обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину з покладенням на неї обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази:телевізійний тюнер марки «TIGER», моделі Т-2 IPTV з комплектуючими проводами, алюмінієву каструлю, ємністю 40 літрів, два поліпропіленові мішка картоплі - повернути законному власнику ОСОБА_7 .
Речовий доказ: металевий візок повернути законному власнику ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку витрати на залучення експерта для проведення під час досудового розслідування експертизи в сумі 3268 гривень 80 копійок.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1