У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,перекладача ОСОБА_6 ,розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, -

Встановив:

До Шевченківстког районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні процесуальний прокурор просить суд призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні,в яке викликати обвинуваченого,захисника,перекладача,потерпілих,підстав для прийняття іншого процесуального рішення не вбачає.

Також прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою,який спливає 05.06.2021 р.,на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор вказав,що при обранні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою,судом були враховані як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину,так і ризики,що обвинувачений,перебуваючи на волі,отримає можливість продовжити злочинну діяльність, існує ризик переховування від суду,. На час судового розгляду кримінального провадження вказані ризики не відпали,тримання обвинуваченого під вартою є необхідним,жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.

При обговоренні клопотання прокурора щодо запобіжного заходу сторона захисту заперечувала проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою з тих підстав,що забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 можливо,обравши інший більш м`який запобіжний захід ,у виді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 ,де обвинувачений мешкав постійно до затримання,власником цього житла є ОСОБА_7 ,який не заперечує проти перебування ОСОБА_4 у вказаному житлі цілодобово під час дії запобіжного заходу.

Також захисником заявлено клопотання про направлення кримінального провадження до Запорізького апеляційного суду для вирішення питання про зміну територіальної підсудності.

Клопотання обґрунтувано з посиланням на те,що наразі ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень,зокрема,по ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України вчиненого на території Шевченківського району м.Запоріжжя(27.12.2020 р.та 30.12.2020 р.) та по ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України за вчинення кримінального правопорушення на території м.Краматорська ,де вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення(11.02.2021 р.та 12.02.2021 р.).

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту щодо направлення кримінального провадження до Запорізького апеляційного суду для вирішення питання про зміну територіальної підсудності,стосовно обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту висловився про те,що клопотання є ,на його думку, необгрунтованим.

Заслухавши думку учасників процесу стосовно ініційованих ними процесуальних питань ,суд виходить з такого.

Як передбачено ст.32 ч.1 КПК України,кримінальне провадження здійснює суд,у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.У разі,якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення,а якщо вони були однаковими за тяжкістю,-суд,у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Судом встановлено,що у провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні останнього за часом кримінального правопорушення,яке не розглянуто.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Оскільки у відповідності до ч.2 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду, кримінальне провадження підлягає направленню в суд апеляційної інстанції для вирішення питання про направлення даного кримінального провадження до Краматорського міського суду Донецької області.

При вирішенні клопотання прокурора та захисника щодо запобіжного заходу,суд встановив наступне.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, знищити чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За змістом ст. 178 КПК України,при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі; обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011; абзац четвертий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Гарькавий проти України» від 18 лютого 2010 року зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції; цей перелік винятків є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (§63).

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність може бути обмежене, однак таке обмеження має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, принципів справедливості, рівності та домірності (пропорційності), із забезпеченням справедливого балансу інтересів особи та суспільства, на підставі та в порядку, визначених законами України, з урахуванням актів міжнародного права, позицій Європейського суду з прав людини, за вмотивованим рішенням суду, прийнятим в порядку справедливої судової процедури.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1)наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ст.197,199 КПК України,за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин,які свідчать про те,що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики,які виправдовують тримання особи під вартою,строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Насамперед,суд констатує,що стороною обвинувачення порушені строки подання клопотання до суду,визначені п.20-5 Перехідних положень КПК України,та не виконано обов`язок сторони обвинувачення завчасно вручити копію клопотання обвинуваченому,а у даній справі-з перекладом на мову зрозумілу обвинуваченому,який українською мовою не володіє у обсязі,достатньому для ефективного захисту.

Крім того,із змісту наведених норм КПК України випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

З матеріалів провадження вбачається,що раніше ОСОБА_4 не судимий,він має місце проживання в м.Запоріжжі у родича,який дав згоду на цілодобове перебування обвинуваченого у його помешканні,досудове розслідування завершено та всі докази перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення,тому ОСОБА_4 не зможе зашкодити ефективному розслідуванню.

Як видно з обвинувального акту, ОСОБА_4 співпраціює із слідством та визнає винуватість,що зазначено як обставина,що пом`якшує покарання,тому ризик втечі та можливого продовження протиправної діяльності не існують з таким високим рівнем вірогідності ,щоб виправдовувати подальше ув`язнення обвинуваченого.

З викладеного вище суддя дійшов до висновку,що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики,на які посилається прокурор при обґрунтуванні втручання у право обвинуваченого на свободу,а на даний час таких ризиків з детальним обґрунтуванням неналежної процесуальної та соціальної поведінки підозрюваного не встановлено.

Крім того,в клопотанні не аналізується можливість застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного,суд не встановив підстав для подальшого застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою,який є найбільш суворим запобіжним заходом.

Водночас,суд вважає за доцільне обрати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків не відлучатися з місця постійного проживання цілодобово в період дії запобіжного заходу, поклавши на нього відповідно до ст. 194 КПК України обов`язки прибувати до прокурора,суду за першим викликом, не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Керуючись ст. ст. 32,34,314 ,177, 179, 180, 181, 184,193,196 КПК України, суд-

Постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 -відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту,заборонивши обвинуваченому в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 ,цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

1)прибувати до прокурора, суду за першим викликом;

2)не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу прокурора,суду;

3)повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому обов`язки та наслідки їх невиконання.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє 60 днів з 03 червня 2021 року до 02 серпня 2021 року включно.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, передати до Запорізького апеляційного суду для вирішення питання про направлення до Краматорського міського суду Донецької області за підсудністю.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення,в іншій частині не оскаржується.

Суддя ОСОБА_1