Справа № 355/694/20
Провадження № 1-кп/359/648/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонним суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглядаючи у судовому засіданні в приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області з повною технічною фіксацією клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах обвинувального акта, який внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000301 від 03.06.2020, що надійшов до суду відносно обвинувачених:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :
У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000301 від 03.06.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Під час судового засідання прокурором ОСОБА_3 було заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки розгляд кримінального провадження триває.

На думку прокурора, слід врахувати тяжкість злочину, яка свідчить про ступінь суспільної небезпечності осіб обвинувачених та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності їх поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть ухилитись від суду.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання обґрунтовує тим, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Останні не працюють, не навчаються, не мають постійного джерела прибутку, винаймають квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 2019 року, що у свою чергу вказує про відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинувачених. Вищевказане свідчить про те, що у обвинувачених відсутні будь-які життєві обставини, котрі могли б завдати їм без зайвих труднощів, змінити своє місце проживання чи тривалий час не з`являтися за місцем свого проживання або взагалі на території, що перебуває під юрисдикцією правоохоронних органів та суду, а відтак наявні всі підстави вважати, що без обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під острахом отримання реального покарання у виді позбавлення волі можуть переховуватися від органу досудового розслідування, суду. Інкримінований злочин, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинений з використанням знаряддя злочину - металевого прута, який використовувався під час вчинення розбою. За результатами проведення комплексу оперативних заходів місце знаходження знаряддя злочину не встановлено. На даний час не встановлено місцезнаходження предмету злочину, зокрема мобільного телефону потерпілої ОСОБА_8 , що створює ризик того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи на волі можуть знищити вказані речові докази. Перебуваючи на волі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть незаконно впливати на потерпілу та інших осіб у даному кримінальному провадженні, здійснювати на них фізичний та психологічний тиск з метою зміни показань в кримінальному провадженні. Досудовим розслідуванням встановлено, що обвинуваченні не працюють, жодної соціальної допомоги не отримують, що свідчить про відсутність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 засобів для проживання, та наявність великого ризику отримання їх злочинним шляхом. Крім цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше судимі, однак останні повторно вчиняють новий особливо тяжкий злочин. Вказане свідчить, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 схильні до вчинення злочинів, відсутність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 бажання виправитись та стати на шлях законослухняної поведінки. Виходячи з вище викладеного, відповідно до вимог ч. 1 ст.184 КПК України, вважаю за доведене те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України. Інший більщ мякий запобіжний захід не забезпечить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України.

Обвинуваченні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу заперечували. Просили суд змінити їм запобіжний захід на такий, що не пов`язаний із тримання під вартою. Зауважили, що не мають наміру переховуватися від суду та будь-яким іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вважають за можливе змінити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаного із триманням під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 05.11.2020 продовжено обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою строк тримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою визначений до 03.01.2021 включно. Однак у розгляді кримінального провадження оголошена перерва. Ця обставина свідчить про необхідність невідкладного розгляду питання про доцільність продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно з ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п.2, п.4 ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років. Останні не працюють, не мають постійного джерела прибутку, винаймають квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 2019 року. Вищевказане свідчить про те, що у обвинувачених відсутні будь-які життєві обставини, котрі могли б завдати їм без зайвих труднощів, змінити своє місце проживання чи тривалий час не з`являтися за місцем свого проживання або взагалі на території, що перебуває під юрисдикцією правоохоронних органів та суду, а відтак наявні всі підстави вважати, що без обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під острахом отримання реального покарання у виді позбавлення волі можуть переховуватися від органу досудового розслідування, суду.

Ці обставини не виключають ризику, що під впливом тяжкості покарання обвинуваченні можуть переховуватися від суду та у такий спосіб перешкоджати кримінальному провадженню.

В українському тлумачному словнику слово ризик - це усвідомлена можливість небезпеки. Таким чином слово «ризик» передбачає в кримінальному законодавстві можливі негативні наслідки в майбутньому.

Інкримінований злочин, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинений з використанням знаряддя злочину - металевого прута, який використовувався під час вчинення розбою. За результатами проведення комплексу оперативних заходів місце знаходження знаряддя злочину не встановлено. Також, на даний час не встановлено місцезнаходження предмету злочину, зокрема мобільного телефону потерпілої ОСОБА_8 , що створює ризик того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи на волі можуть знищити вказані речові докази.

Перебуваючи на волі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть незаконно впливати на потерпілу та інших осіб у даному кримінальному провадженні, здійснювати на них фізичний та психологічний тиск з метою зміни показань в кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що обвинуваченні не працюють, жодної соціальної допомоги не отримують, що свідчить про відсутність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 засобів для проживання та наявність великого ризику отримання їх злочинним шляхом.

Разом із цим, судом враховано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили умисний особливо тяжкий злочин. Вказане свідчить, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 схильні до вчинення злочинів, відсутність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 бажання виправитись та стати на шлях законослухняної поведінки, свідчить про підстави наявності ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відсутність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків є беззаперечними обставинами, що унеможливлюють зміни запобіжного заходу обвинуваченим на інший не пов`язаний із триманням під вартою.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 в справі №1-28/2017, акцентовано увагу на тому, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Суд приходить до переконання, що ступінь раніше встановлених ризиків не зменшилися, менш суворий запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, об`єктивно не спроможний запобігти наведеним ризикам.

Конституційний Суд України в своєму рішенні №4р/2019 від 13.06.2019, у справі №3-208/2018(2402/18) зазначав, що обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 19.10.2009 № 26-рп/2009).

З огляду на вищевикладене, суд на даний момент не вбачає підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у зв`язку з закінченням терміну, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для обвинувачених слід подовжити на 60 днів, а саме до 19.02.2021 включно, для можливості повноцінного судового розгляду та прийняття відповідних рішень. Досягнення такої цілі становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених.

Керуючись ст.331 КПК України, суд,

у х в а л и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24:00 год. 19.02.2021.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24:00 год. 19.02.2021.

Утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено о 8:45 год. 24.12.2020.

Головуючий суддя ОСОБА_1