Справа № 359/1566/21
Провадження № 1-кс/359/279/2021
У Х В А Л А
Іменем України

09 березня 2021 м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області без технічної фіксації судового засідання клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000057,

в с т а н о в и в :
У проваджені Бориспільського міськайонного суду Київської області перебуває вищезазначене клопотання про скасування арешту майна, а саме автомобіля марки «VOLVO XC-90», державний номерний знак НОМЕР_1 та флеш-накопичував microSD, торгової марки «Kingston» ємністю 64 Гб., що був накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2021, у кримінальному провадженні №0000057 внесеного до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Заявник вважає, що ухвала слідчого судді обмежує його конституційні права та є такою, яка підлягає скасуванню, враховуючи, що станом на момент подання клопотання до суду у ході досудового розслідування даного кримінального провадження проведено всі необхідні експертизи за участю автомобіля. Крім того, відповідно до постанови слідчого Бориспільського МРВ ГУНП в Київській області від 22.02.2021, автомобіль «VOLVO XC-90», державний номерний знак НОМЕР_1 було повернуто ОСОБА_3 , як власнику. Підозрюваний примирився із потерпілою та відшкодував матеріальну та моральну шкоду, а тому формальне визнання того чи іншого предмету речовим доказом в кримінальному провадженні не може виправдовувати безпідставне обмеження конституційного права свободи власності. Тому ОСОБА_3 вважає, що у справі відсутні обставини, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне хоча б користування особою її майном та обумовлювали арешт її майна.

З врахуванням вищезазначеного, ОСОБА_3 просив суд врахувати, що вилучене майно належить йому (підозрюваному), ряд необхідних експертиз у кримінальному провадженні проведенні, він як власник має бажання використовувати автомобіль для роботи, позбавлення права користування автомобілем позбавляє його права власності, тому арешт підлягає скасуванню.

У судове засідання ОСОБА_3 та слідчий не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Разом із цим від заявника та слідчого через канцелярію суду надійшли клопотання про розгляд клопотання про скасування арешту без їх участі. Клопотання ОСОБА_3 слідчий підтримав у повному обсязі і просив суд задовольнити. Слідчий зауважив, що слідчі дії у виді проведення експертиз за участі даного автомобіля проведено у встановленому законом порядку, а тому 22.02.2021 відповідно до постанови даний автомобіль був повернутий власнику під розписку.

Фіксування судового засідання під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.
Ознайомившись із клопотанням, враховуючи позицію слідчого, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 3. ст. 170 КПК України вказує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Зегіез А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Під час розгляду клопотання встановлено, що СВ Бориспільського відділу поліції ГУ НП здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000057 внесеного до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2021 накладено арешт на майно ОСОБА_3 , а саме - автомобіль «VOLVO XC-90», державний номерний знак НОМЕР_1 , та флеш-накопичував microSD, торгової марки «Kingston» ємністю 64 Гб.

Зі змісту ухвали вбачається, що арешт накладався з метою збереження речових доказів, забезпечення арешту майна та з метою проведення експертиз.

Підставою для необхідності накладення арешту стало повідомлення про підозру, що передбачало необхідність забезпечення відшкодування шкоди у випадку обвинувального вироку суду.
Відповідно до постанови слідчого Бориспільського МРВ ГУНП в Київській області від 22.02.2021 автомобіль «VOLVO XC-90», державний номерний знак НОМЕР_1 було повернуто ОСОБА_3 , як власнику.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що у органу досудового розслідування було достатньо часу для огляду транспортного засобу та фіксації відомостей про нього у відповідних процесуальних протоколах, ряд експертиз за участі автомобіля у кримінальному провадженні проведено, а формальне визнання того чи іншого предмету речовим доказом в кримінальному провадженні не може виправдовувати безпідставне обмеження конституційного права свободи власності.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя у відповідності до вимог чинного законодавства, з метою забезпечення збереження речових доказів, та забезпечення спів розмірності права власника на майно прийшов до переконання скасувати арешт на автомобіль марки «VOLVO XC-90», державний номерний знак НОМЕР_1 , та флеш-накопичував microSD, торгової марки «Kingston» ємністю 64 Гб., накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2021.

Керуючись ст.ст. 16, 100, 170,173-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000057, задовольнити.

Скасувати арешт автомобіля марки «VOLVO XC-90», державний номерний знак НОМЕР_1 , та флеш-накопичував microSD, торгової марки «Kingston», ємністю 64 Гб., накладений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2021 та зобов`язати уповноважену особу Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області повернути майно власнику ОСОБА_3 , на відповідальне зберігання, попередивши про наслідки відчуження, знищення, пошкодження вказаного майна.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1