Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/28/20
Провадження № 1-кп/542/9/21
В И Р О К
Іменем України
27 квітня 2021 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження №0000370 від 30.10.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною середньою освітою, раніше судимого:

- 09.11.2020 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.263 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
29.10.2019 року близько 22-ї години 20 хвилин, в темний час доби, по автомобільній дорозі Полтава-Олександрія від м. Кременчук у напрямку м. Полтава рухався автомобіль марки RENAULT MIDLINER, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, проїжджаючи 39-й кілометр вищевказаної автодороги, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 14.2 в) та п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перед зміною напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також у тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, розпочав маневр обгону автомобіля RENAULT MAGNUM, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перетнувши при цьому лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), виїхав на смугу, призначену для руху транспортних засобів у зустрічному напрямку, де скоїв зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-11183-110-20, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що рухався у зустрічному напрямку.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки ВАЗ- 11183-110-20, державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді садна в області лоба по центру, садна над правою бровною дугою, садна в області спинки носа з переходом на кінчик носа, саден в області правої та лівої щоки, рани в області підборіддя, крововиливів у білочну оболонку лівого ока, саден в області грудної клітини по передній поверхні, відкритого перелому обох кісток в області верхньої третини правого передпліччя з розривом м`язів, відкритого перелому в області лівого передпліччя в середній третині, відкритого перелому в області нижньої третини лівого плеча, відкритого перелому в області верхньої та нижньої третини лівого стегна, рани в області проекції таза по передній поверхні з розчавленням м`яких тканин в області проекції таза спереду, відсутності правої нижньої кінцівки починаючи з верхньої третини стегна, крововиливів темно- червоного кольору у м`які тканини грудної клітини на межі верхньої та середньої третини, крововиливів у м`які тканини живота, відриву правої ключиці від грудини, розриву навколосерцевої сумки скалкою 6-го ребра, крововиливів на передній поверхні серця, крововиливів на поверхнях правої та лівої легені з розривами легень біля коренів, розриву лівої легені скалками 3, 4 ребер, розриву селезінки, розриву печінки, розриву жирової капсули і нирки справа, розриву правого наднирника, розриву сечового міхура, наявністю в плевральних порожнинах справа та зліва рідкої крові, наявності рідкої крові у черевній порожнині, непрямих переломів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 ребер зліва по передньо-підмишечній лінії, з проривом скалок 3, 4 ребра в ліву плевральну порожнину, непрямих переломів 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ребер зліва по задньо-підмишечній лінії з проривом скалок 3, 4, 5, 6 ребер в ліву плевральну порожнину, непрямих переломів 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребер справа по середньо-підмишечній лінії з проривом скалок 5, 6, 7 ребер в праву плевральну порожнину, перелому кісток таза, крововиливів у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобно-скронево-тім`яних областях, м`якої мозкової оболонки з крововиливами темно-червоного кольору в лобно-скронево-тім`яних областях, крововиливів темно-червоного кольору в тканину мозку в лобно-скроневих областях, багатоскалкового вдавленого перелому кісток черепа, переломів лицьового відділу черепа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 149 від 25.11.2019 року за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку потягли смерть.
Крім цього, пасажир переднього сидіння вищевказаного автомобіля ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді рани в лобній області зліва, 15-ти саден в області живота по центру і вправо, садна в області лівого колінного суглобу по передній поверхні, 6-ти саден в області проекції правого колінного суглобу по передній поверхні, 3-х саден в області верхньої третини правої гомілки по передній поверхні, крововиливів у м`які тканини на межі верхньої та середньої третини грудної клітки справа, крововиливів у м`які тканини живота по центру і вправо, масивних крововиливів на поверхні легень справа та зліва по передній поверхні, розриву селезінки, розриву печінки в області великої долі по передній поверхні, наявності в черевній порожнині близько 650 мл рідкої крові, непрямих закритих переломів 1, 2, 3, 4, 5, 6 ребер зліва по задньо-підмишечній лінії з крововиливами темно-червоного кольору навкруги, закритого перелому лівого стегна у верхній третині з крововиливами темно-червоного кольору навкруги перелому, закритого перелому в нижній третині правого передпліччя (обох кісток) з крововиливами темно-червоного кольору навкруги переломів, крововиливів у м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в лобній області по центру і вліво з переходом на скронево-тім`яну область зліва, розриву твердої мозкової оболонки в лобно-скронево-тім`яній області зліва з крововиливами темно-червоного кольору в місцях розривів, крововиливів у м`яку мозкову оболонку в лобно-скронево-тім`яній області зліва, крововиливів у тканину мозку темно-червоного кольору в лобній області зліва, багатоскалкового перелому кісток черепа в лобно-скронево-тім`яній області зліва з вдавленням уламків кісток в тканину мозку, перелому виличної кістки зліва, перелому верхньої щелепи по центру, перелому кісток носа з крововиливами темно-червоного кольору в місцях переломів, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 148 від 25.11.2019 року за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку потягли смерть.
Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 728 від 11.12.2019 року причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1, 14.2 в) та 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, а саме:
- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 14.2. Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;
Розділ 34 Дорожня розмітка
1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей...
... Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.
Порушення вказаних вимог ПДР України водієм ОСОБА_4 знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди та він, ОСОБА_4 , мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, визнав повністю. Цивільні позови, пред`явлені потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 визнав частково. Так, не заперечував щодо задоволення позову ОСОБА_8 в частині відшкодування шкоди, повязаної зі смертю потерпілого ОСОБА_13 в розмірі 9169 грн. та 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; також не заперечував щодо задоволення позову ОСОБА_6 в частині відшкодування шкоди, повязаної зі смертю потерпілого ОСОБА_12 в розмірі 13892 грн. та 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; а також не заперечував щодо задоволення позову ОСОБА_14 в частині відшкодування шкоди, повязаної зі смертю потерпілого ОСОБА_12 в розмірі 152 грн. та 100000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_8 відмовилась від дачі показань в судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що її син ОСОБА_12 26.10.2019 року поїхав на роботу, 29.10.2019 року він зателефонував їй та сказав, що буде їхати додому. Зранку 30.10.2019 року вона дізналась про те, що її син загинув.
Щодо призначення покарання покладається на розсуд суду. Обвинувачений відшкодував їй шкоду в розмірі 10000 грн.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що в 9-й годині ранку 30.10.2019 року їй зателефонувала подруга й повідомила, що ОСОБА_12 загинув, щодо ОСОБА_13 , їй не було відомо. Пізніше вона їздила на впізнання ОСОБА_13 .
При призначенні покарання покладалась на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_14 в судове засіданні не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.
Представник потерпілих, адвокат ОСОБА_9 , в судовому засіданні підтримував позовні вимоги потерпілих, викладених в позові, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Просив позови задовольнити, враховуючи також відшкодування обвинуваченим майнової шкоди в розмірі по 11000 грн. родині потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_14 та ОСОБА_8 .
При призначенні покарання покладвся на розсуд суду.
Представник цивільного відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Надав відзив на позовні заяви та письмові пояснення.
Допитавши обвинуваченого, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України доведена повністю.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 29.10.2019 року він на автомобілі марки RENAULT MIDLINER, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався на автошляху Кременчук-Полтава у напрямку м.Полтава. Він, рухаючись в колоні вантажних автомобілів, почав маневр обгону автомобіля марки «Рено» та виїхав на зустрічну смугу. Доїхавши до середини причепа вказаного автомобіля, він побачив що на зустрічній смузі рухався автомобіль. Після чого він вирішив виїхати на ліве узбіччя, автомобіль також почав рух в сторону даного узбіччя. Зіткнення відбулось на зустрічній смузі руху, та від удару автомобіль марки «ВАЗ» вилетів в кювет, його автомобіль також злетів в кювет.
В скоєному розкаюється.
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.10.2019 року, схеми та фототаблиці до нього вбачається, що місцем дорожнь- транспортної пригоди є 39 км автомобільної дороги М-22 Полтава-Олександрія. Дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе, для двох напрямків руху, шириною 8,45 м. До проїзної частини примикають узбіччя та кювет. Місце зіткнення на смузі руху транспортного засобу марки «ВАЗ», та зустрічної для автомобіля марки «Рено». Транспортні засоби на момент огляду розташовані в кюветі (т.2 а.с.5-28).
Та обставина, що місцем зіткнення транспортних засобів є смуга для руху автомобіля марки «ВАЗ», підтверджується даними, які містяться у висновку експерта № 630 від 08.11.2019 року, відповідно до якого місце зіткнення автомобіля RENAULT MIDLINER, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 із автомобілем ВАЗ-11183-110-20, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , знаходиться на 39 км автодороги сполученням Полтава-Олександрія, у Новосанжарському районі Полтавської області, на смузі для руху автомобіля ВАЗ-11183-110-20, державний номерний знак НОМЕР_3 , в межах сліду гальмування автомобіля RENAULT MIDLINER, державний номерний знак НОМЕР_1 (позначка 2), в місці концентрації осипу ґрунту та розливу технічної рідини автомобілів (позначка № 3), в місці початку дугоподібного сліду юзу автомобіля ВАЗ-11183-110-20, державний номерний знак НОМЕР_3 (позначка № 5) в схемі до протоколу огляду місця пригоди (зображення 1) (т.2 а.с.32-35).
З протоколу огляду транспортного засобу від 30.10.2019 року та фототаблиці до нього вбачається, що оглядом автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_4 встановлено, що останній на момент огляду знаходиться під вантажним автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 . В салоні вказаного автомобіля знаходяться два трупа чоловічої статі. (т.2 а.с.29-30).
За даними, що містяться у висновку транспортно-трасологічної експертизи №629 від 28.11.2019 року (том 2 а.с. 41-43), в дослідницькій частині описані механічні пошкодження автомобілів.
Так, автомобіль марки RENAULT MIDLINER, державний номерний знак НОМЕР_1 на момент огляду мав такі пошкодженя лобове скло, капот - відсутні; будка (вантажний відсік) зруйнований, задні праві двері відсутні, передня частина відокремлена від конструкції будки, та здвинута в перед; лівий габаритний кут кабіни автомобіля має пошкодженні у вигляді згину з переду на зад та з ліва на право відносно повздовжньої вісі автомобіля; лівий лонжерон рами автомобіля має пошкодження у вигляді згину передньої частин лонжерону з права на ліво відносно повздовжньої вісі автомобіля; фрагмент переднього бамперу, на відстані 0.7 м від правого краю автомобіля відсутній; на кабіні, в передній лівій габаритній частині на відстані 0.0 м від лівого краю кабіни автомобіля, та на відстані 0.65 м від опорної поверхні, на площі рівній 1x0.67 м маються сліди контактної взаємодії у вигляді потертостей та сліди нашарування лакофарбового покриття червоного кольору; передня ліва стійка, має пошкодження у вигляді згинів, перший згин знаходиться на відстані 1.4 м від опорної поверхні, 2 слід знаходиться на відстані 1.57 м від опорної поверхні; в передній лівій габаритній частині даху автомобіля, на відстані 1.64 м від опорної поверхні, на площі рівній 0.6x0.2 м маються сліди контактної взаємодії у вигляді потертостей, та слідів нашарування лакофарбового покриття червоного кольору.
Щодо пошкоджень автомобіль марки ВАЗ під час проведення огляду, було встановлено, що автомобіль ВАЗ-11183-110-20 держ. номер НОМЕР_3 зруйнований та розукомплектований повністю, від рами автомобіля відокремлена задня частина автомобіля (багажник, разом з задньою віссю коліс), передні колеса відірвані, знаходяться поряд з автомобілем, капот відсутній, усі залишки автомобіля, мають на собі механічні пошкодження у вигляді вм`ятин скручувань, на металевих частинах наявні сліди потертостей, сліди розривів, тощо.
Та через те, що експертним шляхом розрізнити які пошкодження на автомобілі марки ВАЗ утворились внаслідок контактування з автомобілем марки Рено, та які пошкодження були утворені на автомобілі марки ВАЗ внаслідок його подальшого переміщення, дати відповідь на питання в частині якими частинами та під яким кутом контактували між собою автомобілі марки Рено та марки ВАЗ,не представилось можливим. (т. 2 а.с. 37-43).
Технічний стан автомобіля марки RENAULT MIDLINER, державний номерний знак НОМЕР_1 , був предметом експертного дослідження, за наслідками якого складений висновок № 625 від 28.11.2019 року (том 2 а.с. 45-51).
Відповідно до якого на момент проведення огляду робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина досліджуваного автомобіля RENAULT MIDLINER, державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилася в непрацездатному стані. При цьому пошкодження рульового керування та шини переднього лівого колеса настало внаслідок ДТП.
Відповідно до даних, які містяться в висновку інженерно-транспортної експертизи № 728 від 11.12.2019 року причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1, 14.2 в) та 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України (том 2 а.с.37-39).
Так, п. 10.1. Правил дорожнього руху України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 14.2. Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;
Розділ 34 Дорожня розмітка
1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей...
... Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.
Порушення вказаних вимог ПДР України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди та він, ОСОБА_4 , мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 14.2 в) та п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.
Відповідно до висновку експерта №148 від 25.11.2019 року потерпілий ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани в лобній області зліва, 15-ти саден в області живота по центру і вправо, садна в області лівого колінного суглобу по передній поверхні, 6-ти саден в області проекції правого колінного суглобу по передній поверхні, 3-х саден в області верхньої третини правої гомілки по передній поверхні, крововиливів у м`які тканини на межі верхньої та середньої третини грудної клітки справа, крововиливів у м`які тканини живота по центру і вправо, масивних крововиливів на поверхні легень справа та зліва по передній поверхні, розриву селезінки, розриву печінки в області великої долі по передній поверхні, наявності в черевній порожнині близько 650 мл рідкої крові, непрямих закритих переломів 1, 2, 3, 4, 5, 6 ребер зліва по задньо-підмишечній лінії з крововиливами темно-червоного кольору навкруги, закритого перелому лівого стегна у верхній третині з крововиливами темно-червоного кольору навкруги перелому, закритого перелому в нижній третині правого передпліччя (обох кісток) з крововиливами темно-червоного кольору навкруги переломів, крововиливів у м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в лобній області по центру і вліво з переходом на скронево-тім`яну область зліва, розриву твердої мозкової оболонки в лобно-скронево-тім`яній області зліва з крововиливами темно-червоного кольору в місцях розривів, крововиливів у м`яку мозкову оболонку в лобно-скронево-тім`яній області зліва, крововиливів у тканину мозку темно-червоного кольору в лобній області зліва, багатоскалкового перелому кісток черепа в лобно-скронево-тім`яній області зліва з вдавленням уламків кісток в тканину мозку, перелому виличної кістки зліва, перелому верхньої щелепи по центру, перелому кісток носа з крововиливами темно-червоного кольору в місцях переломів, які утворились в результаті дії тупих предметів чи удари об такі; група лінійних саден в області лоба зліва, з переходом на область лівої щоки, область носа та верхньої губи зліва утворились в результаті дії предметів маючих ріжучу контактуючу поверхню, якими могли бути скалки розбитого скла чи схожі за характеристикою предмети. Всі вказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку потягли смерть. Смерть ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 із-за травматичного шоку в результаті тупої травми голови, тулуба, кінцівок з множинними переломами кісток скелету та розривами внутрішніх органів. (том 2 а.с. 52-54).
Відповідно до висновку експерта №149 від 25.11.2019 року потерпілий ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна в області лоба по центру, садна над правою бровною дугою, садна в області спинки носа з переходом на кінчик носа, саден в області правої та лівої щоки, рани в області підборіддя, крововиливів у білочну оболонку лівого ока, саден в області грудної клітини по передній поверхні, відкритого перелому обох кісток в області верхньої третини правого передпліччя з розривом м`язів, відкритого перелому в області лівого передпліччя в середній третині, відкритого перелому в області нижньої третини лівого плеча, відкритого перелому в області верхньої та нижньої третини лівого стегна, рани в області проекції таза по передній поверхні з розчавленням м`яких тканин в області проекції таза спереду, відсутності правої нижньої кінцівки починаючи з верхньої третини стегна, крововиливів темно- червоного кольору у м`які тканини грудної клітини на межі верхньої та середньої третини, крововиливів у м`які тканини живота, відриву правої ключиці від грудини, розриву навколосерцевої сумки скалкою 6-го ребра, крововиливів на передній поверхні серця, крововиливів на поверхнях правої та лівої легені з розривами легень біля коренів, розриву лівої легені скалками 3, 4 ребер, розриву селезінки, розриву печінки, розриву жирової капсули і нирки справа, розриву правого наднирника, розриву сечового міхура, наявністю в плевральних порожнинах справа та зліва рідкої крові, наявності рідкої крові у черевній порожнині, непрямих переломів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 ребер зліва по передньо-підмишечній лінії, з проривом скалок 3, 4 ребра в ліву плевральну порожнину, непрямих переломів 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ребер зліва по задньо-підмишечній лінії з проривом скалок 3, 4, 5, 6 ребер в ліву плевральну порожнину, непрямих переломів 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребер справа по середньо-підмишечній лінії з проривом скалок 5, 6, 7 ребер в праву плевральну порожнину, перелому кісток таза, крововиливів у м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобно-скронево-тім`яних областях, м`якої мозкової оболонки з крововиливами темно-червоного кольору в лобно-скронево-тім`яних областях, крововиливів темно-червоного кольору в тканину мозку в лобно-скроневих областях, багатоскалкового вдавленого перелому кісток черепа, переломів лицьового відділу черепа, які утворились в результаті дії предметів маючих ріжучу контактуючу поверхню, яким могли бути скалки розбитого скла чи схожі за характеристикою предмети, та які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку потягли смерть. Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 із-за травматичного шоку в результаті тупої травми голови, тулуба, кінцівок з множинними переломами кісток скелету з розривами внутрішніх органів. (том 2 а.с.55-57).
Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що 29.10.2019 року близько 22 год. 20 хвил., на автомобільній дорозі Полтава-Олександрія ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки RENAULT MIDLINER, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 10.1, 14.2 в) та п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-11183-110-20, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , що рухався у зустрічному напрямку, що потягло спричинення смерті водію автомобіля марки ВАЗ-11183-110-20, державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_12 та пасажиру переднього сидіння вказаного автомобіля ОСОБА_13 .
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обвинувачений не судимий на час скоєння злочину та судимий на час ухвалення вироку, має постійне місце мешкання (том а.с. 108), за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 107), має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_15 , 2015 року народження (том 2 а.с. 110) та ОСОБА_16 , 2013 року народження (том 2 а.с.111).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий, проте необережний злочин, всі обставини по справі в їх сукупності, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій, особу обвинуваченого, а також його вік та стан здоров`я, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, визначивши мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами строком, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Захисник у судових дебатах просив призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.3 ст.286 КК України з застосуванням ст. 69 КК України.
Суд вважає відсутніми підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки хоча і наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, однак з огляду на підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину, з урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинив злочин, що з об`єктивної сторони виявився у грубому порушенні ПДР України щодо вимог про зміну напрямку руху, правил обгону та перетинання вузької суцільної лінії дорожньої розмітки. Внаслідок таких протиправних дій настала смерть двох потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що є непоправним і не можуть бути компенсовано відшкодуванням шкоди у матеріальному виразі. В зв`зяку з чим зазначені обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Дані, що позитивно характеризують особу винного, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, судом враховано при визначенні строку покарання в межах санкції статті.
Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує те, що злочин за цим вироком був вчинений ним до ухвалення вироку Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року, яким він засуджений за ч. 2 ст.263 КК до одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК з випробуванням строком на один рік. Враховуючи, що за вказаним вироком від 09.11.2020 року до ОСОБА_4 було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а за цим вироком суд дійшов висновку про призначення йому покарання, що належить відбувати реально, суд не застосовує принципи поглинення, часткового чи повного складення призначених покарань та не визначає остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень.
Такі висновки суду узгоджуються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що викладені в абз. 2 п. 23 його постанови від 24.10.2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
З матеріалів справи вбачається, що потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 були заявлені цивільні позови, в яких вони просили стягнути з ОСОБА_4 та ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином (т. 1 а.с. 40-52, 77-87).

Вказані позови підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

За приписом ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

При вирішенні заявлених потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 позовних вимог суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року (із змінами і доповненнями) передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_14 заявлено позов про відшкодування:

1) на користь ОСОБА_6 :

- Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» 100000,00 грн. в рахунок страхового відшкодування, за шкоду, пов`язану зі смертю ОСОБА_12 ;

- обвинуваченим ОСОБА_4 13892,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_12 , яка підлягає страховому відшкодуванню, але яка не покривається сумою страхового відшкодування, та 474962,00 грн. в рахунок різниці між загальним розміром моральної шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_12 , та сумою страхового відшкодування такої шкоди, яка належить до стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»;

2) на користь ОСОБА_14 :

- Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» 100000,00 грн. в рахунок страхового відшкодування, за шкоду, пов`язану зі смертю ОСОБА_12 ;

- обвинуваченим ОСОБА_4 152,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_12 , яка підлягає страховому відшкодуванню, але яка не покривається сумою страхового відшкодування, та 474962,00 грн. в рахунок різниці між загальним розміром моральної шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_12 , та сумою страхового відшкодування такої шкоди, яка належить до стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»;

Потерпілою ОСОБА_8 заявлено позов про відшкодування їй:

- Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» 200000,00 грн. в рахунок страхового відшкодування, за шкоду, пов`язану зі смертю ОСОБА_13 ;

- обвинуваченим ОСОБА_4 9169,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_13 , яка підлягає страховому відшкодуванню, але яка не покривається сумою страхового відшкодування, та 449924,00 грн. в рахунок різниці між загальним розміром моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_13 , та сумою страхового відшкодування такої шкоди, яка належить до стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».
Звертаючись з позовом потерпілі просили відшкодувати майнову шкоду, яка полягає у шкоді завданої смертю потерпілого, витратах на поховання, а також моральної шкоди, завданої смертю.
ТДВ СК «Альфа-Гарант» позов не визнала, надавши відзив (том 1 а.с.135-138), а також письмові пояснення (том 2 а.с. 118-120), в яких просили залишити позовні вимоги до ТДВ СК «Альфа-Гарант» без задоволення, посилаючись на те, що прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування неможливе до набрання вироком у кримінальному провадженні законної сили. Зазначають про те, що а ні позивач ОСОБА_8 , а ні позивачі ОСОБА_6 , ОСОБА_14 не надали суду належних доказів в підтвердження того, що померлий ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не мали на утриманні дітей чи будь-яких інших непрацездатних осіб. Вимоги щодо стягнення страхового відшкодування повязаного із втратою годувальника вважають недоведеними, оскільки відсутні докази про те чи працювали ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та чи отримували будь-який дохід. А також немає доказів, які б свідчили про те, що позивачі перебували на утриманні своїх померлих синів та залежали від їх заробітку.
Крім того, зазначають, що позивач ОСОБА_8 в підтвердження позовних вимог про стягнення витрат на поховання в сумі 8865,00 грн., проте з них 5500,00 грн. не відшкодовуються оскільки це витрати на поминальний обід, до того ж як зазначено в позовній заяві ОСОБА_4 сплатив на користь ОСОБА_8 10000,00 грн.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в ДТП, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Згідно з ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпечуваного транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167, ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на момент скоєння ДТП транспортний засіб RENAULT MIDLINER, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , був забезпечений у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за чинним страховим полісом № АМ/8551274, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200000 грн. на одного потерпілого.(а.с.65 т.1).
Так, Вирішуючи питання про відшкодування шкоди внаслідок смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суд виходить з такого.
Статтею 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно. Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання та дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 є батьками ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії (т. 1, а.с. 54),а ОСОБА_8 є матірю ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 (том 1 а.с. 90).
На час скоєння кримінального правопорушення (злочину) потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 досягли пенсійного віку, згідно вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки ОСОБА_6 досягла 66 років, ОСОБА_14 досяг 66 років, а ОСОБА_8 досягла 62 років.
Згідно з п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до підпункту е) пункту 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого повинні бути надані документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо - транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.
Відповідно до роз`яснень пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, із змінами, внесеними згідно з Постановою ПВСУ № 15 від 25 травня 1998 року, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
З огляду на вказані норми закону при розгляді даної категорії справ доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, який не оспорюється, а й факт перебування потерпілих на утриманні померлих та потреба у матеріальній допомозі.
При цьому, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.
Для обґрунтування своїх позовних вимог потерпілими надані довідки, видані виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавської області (том а.с. 172,173) про те, що останнє зареєстроване місце проживання померлого ОСОБА_13 було разом з матір`ю ОСОБА_8 , а ОСОБА_12 разом з батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_14 .
Однак, самі по собі вказані довідки не можуть бути визнані такими, які беззаперечно доводять факт перебування ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 на утриманні свої синів, оскільки крім вказаних довідок в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про перебування ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 на утриманні своїх синів та їх потреби у матеріальній допомозі, зокрема докази того, що ОСОБА_12 та ОСОБА_17 до дня смерті були працевлаштованими та отримували дохід, за який могли утримувати потерпілих.
Сам факт пенсійного віку потерпілих та проживання за однією адресою з загиблими, за відсутності доказів отримання ними доходу, не підтверджує обставини того, що вони перебувала на утриманні синів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 165/325/17, в якому зазначено, що довідка про склад сім`ї, за відсутності доказів, що допомога померлого в дорожньо-транспортній пригоді була основним і постійним джерелом існування для позивача не є достатнім доказом перебування позивача на утриманні останнього.
З огляду на викладені обставини, потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 не довели обставин перебування на утриманні загиблих синів ОСОБА_12 та ОСОБА_17 та потребу у матеріальній допомозі від останніх, а тому підстави для стягнення страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, відсутні, а отже відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.
З приводу доводів представника ТДВ «СК Альфа-Гарнт» на те, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки потерпілі зможуть претендувати на отримання страхового відшкодування лише після набрання вироком суду законної сили, то вони є необгрунтованими, оскільки звернення потерпілого із цивільним позовом до страховика з метою відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП за участі забезпеченого автомобіля - є правом потерпілого, його вибором на реалізацію його процесуальних прав.
А відповідно до правової позиції, висловленої в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 (справа №465/4621/16-к), позов до МТСБУ (зобов`язання якого витікають із положень закону, але за характером є ідентичними зобов`язанням страховика) щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в межах кримінального провадження, може бути пред`явлено до суду, без попереднього звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.
Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, повя`заної з витратами на поховання, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Відповідно до положень п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Так, потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути в рахунок відшкодування таких витрат 13740 грн., на підтвердження понесення яких були надані накладна №7 від 30.10.2019 року на суму 8240 грн. (а.с.67 т.1); накладна №8 від 30.10.2019 року на сумум 4660 грн. (а.с.68 т.1) та квитанція на суму 840 грн. (а.с.66 т.1). Вказані витрати пов`язані з витратами на поховання, оскільки понесені на придбання ритуальних товарів та послуг для поховання померлого ОСОБА_12 та підялгають стягненню.

При цьому в судовому засіданні 27.04.2021 року представник потеріплих зазначив про відшкодування ОСОБА_4 майнової шкоди потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_14 в розмірі 11000 грн. та просив стягнути різницю.

Таким чином, в рахунок відшкодування витрат на поховання на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню 2740 грн. (13740 грн. 11000 грн.)

Потерпіла ОСОБА_18 в рахунок відшкодування витрат на поховання просила стягнути 8865 грн., з яких 3165 грн. витртати, понесені на придбання ритуальних товарів для поховання ОСОБА_13 , що підвтерджується накладною від 31.10.2019 року (том 1 а.с.98), а 5500 грн. витрати на помінальний обід, що підтверджується накладною від 31.10.2019 року (том 1 а.с. 99).

При цьому такі витрати підлягають частковому відшкодуванню в розмірі 3165 грн., витрати же на поминальний обід в сумі 5500 грн. не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поминальний обід віднесено до церемонії поминання, а не до поховання.
Разом з тим, в судовому засіданні 27.04.2021 року представник потеріплих зазначив про відшкодування ОСОБА_4 майнової шкоди потерпілій ОСОБА_8 в розмірі 11000 грн. та відмовився від вимог в цій частині.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з такого.
Суд вважає, що вчиненням злочину та як наслідок спричиненням смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_14 (батькам загибого ОСОБА_12 ) та ОСОБА_8 (матері загиблого ОСОБА_13 ) завдано моральної шкоди, оскільки останні в зв`язку із втратою єдиних синів у молодому віці, що стало непоправимою втратою і горем, перенесли душевні і емоційні страждання та хвилювання, оскільки сини були опорою і підтримкою в житті. На них вони покладали всі надії на своє подальше життя та на їх матеріальну й моральну підтримку сподівались. Відбулося порушення звичайного ритму життя, вони втратили душевний спокій та сон, плани на майбутнє зруйновані.
Таким чином, вони перенесли сильні душевні страждання, що також змінило звичний спосіб їх життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, понесених потерпілими моральних страждань, суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, розмір цього відшкодування слід визначити в сумі 300000 грн. кожному позивачу. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, моральний стан потерпілих, є достатньою та справедливою сатисфакцією.
Згідно з п. 27.3. Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Отже, потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , як батьки загиблого ОСОБА_12 , мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок страховика з такого розрахунку: 4173,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати на час вчинення злочину) х 12 = 50076 грн./ 2, тобто по 25038 грн. на користь кожного.

Та потерпіла ОСОБА_18 як мати загиблого ОСОБА_13 має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок страховика в розмірі 50076 грн., з такого розрахунку: 4173,00 грн. х 12.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає стягненню в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди на користь:
- потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_14 по 274962 грн. (300000 грн. 25038 грн.) кожному.
- потерпілій ОСОБА_18 249924 грн. (300000 грн. 50076 грн.).

Таким чином, на користь потерпілої ОСОБА_6 підлягає стягненню майнова шкода, пов`язана з витратами на поховання в розмірі 2740 грн., а також моральна шкода в розмірі 300000 грн., яка підлягає стягненню з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в розмірі 25038 грн. та всього зі страхової компанії 27778 грн. (2740+25038), а з ОСОБА_4 підлягає стягненню різниця, яка не покривається сумою страхового відшкодування моральної шкоди та становить 274962 грн.

На користь потерпілого ОСОБА_14 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 300000 грн., яка підлягає стягненню з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в розмірі 25038 грн., а з ОСОБА_4 підлягає стягненню різниця, яка не покривається сумою страхового відшкодування та становить 274962 грн.

На користь потерпілої ОСОБА_8 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 300000 грн., яка підлягає стягненню з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в розмірі 50076 грн., а з ОСОБА_4 підлягає стягненню різниця, яка не покривається сумою страхового відшкодування та становить 249924 грн. грн.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

При вирішенні питання про скасування арешту з автомобілів марки Renault Midliner, д.н.з. НОМЕР_1 та марки ВАЗ-11183-110-20 д.н.з. НОМЕР_3 суд враховує, що його власниками є ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , відповідно.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, якою врегульовані питання щодо розподілу процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи.

Статтею 368 КПК України передбачено, що ухвалюючи вирок суд повинен серед іншого вирішити питання про те, на кого мають бути покладені процесуальні витрати та в якому розмірі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 374 КПК України в резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо процесуальних витрат.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час розслідування даного злочину у справі було проведено експертизу технічного стану транспортного засобу, дві транспортно-трасологічні експертизи та інженерно-транспортну експертизу, загальна вартість проведення яких становить 2512,16 грн. (т. 2 а.с. 31, 36, 40, 44).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 обирався ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.11.2019 року у виді домашнього арешту, строк дії якої закінчився. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається, оскільки обвинувачений виконував покладені на нього процесуальні обовязки, а ризики, зазначені у ст.177 КПК України не наведені.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з часу затримання ОСОБА_4 .
Вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року у відношенні ОСОБА_4 , яким він засуджений за ч. 2 ст.263 КК до одного року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК з випробуванням строком на один рік - виконувати самостійно.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_14 до ОСОБА_4 та ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодувння матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 25038 грн., а також витрит на поховання в розмірі 2740 грн., а всього 27778 (двадцять сім тисяч сімост сімдесят вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , моральну шкоду в розмірі 274962 (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 25038 грн. (двадцять пять тисяч тридцять вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 моральну шкоду в розмірі 274962 (двісті сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодувння матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 , страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 50076 грн. (пятдесят тисяч сімдесят шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_9 моральну шкоду в розмірі 249924 (двісті сорок дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 16 коп.
Скасувати арешт з автомобіля марки Renault Midliner, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_19 , який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 08.11.2019 року.
Скасувати арешт з автомобіля марки ВАЗ-11183-110-20 д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_20 , який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 08.11.2019 року.
Речові докази по справі:
-автомобіль марки RENAULT MIDLINER д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику Новосанжарського міжрайонного управління водного господарства повернути власнику ОСОБА_19
-автомобіль марки ВАЗ-11183-110-20 д.н.з. НОМЕР_3 , який зберігається на майданчику Новосанжарського міжрайонного управління водного господарства повернути власнику ОСОБА_20 .
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя Новосанжарського районного суду
Полтавської області ОСОБА_1