Справа № 201/5322/21
Провадження № 1-кс/201/1666/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , з секретарем: ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000069 від 22 листопада 2012 року, клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 , переслідуючи мету збагачення, шляхом вчинення злочину, діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , скоїв корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, у грудні 2005 року ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , що виявив в мережі «інтернет», підприємство TOB «Оптіма-Лізинг», яке є єдиним підприємством, що надає в прокат дорогі автомобілі, а саме автомобілі «ТОЙОТА ЛЕНД КРУЗЕР».

Обговоривши отриману інформацію, співучасники вирішили використовувати дану обставину для здійснення злочину.

Збираючи свідчення, необхідні для вчинення злочину, співучасники встановили, що центральний офіс даного підприємства розташований у м. Київ, але є представництво в м. Дніпропетровську, через яке ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вирішили реалізувати злочинний умисел, направлений на повторне незаконне заволодіння автомобілем.

Плануючи черговий злочин, але побоюючись відповідальності, а так само з метою відвести від себе підозри з боку правоохоронних органів і уникнути викриття, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 залучити третю особу, яка зможе укласти договір прокату автомобіля з підприємством TOB «Оптіма-Лізинг».

З цією метою ОСОБА_6 , запропонував залучити у злочинній діяльності ОСОБА_5 , з яким він раніше підтримував товариські відносини і який краще ніж будь-хто інший підходив для здійснення даного злочину, так як був громадянином іншої держави і проживав за межами України.

Отримавши згоду ОСОБА_5 , на участь у цьому злочині, тим самим, вступивши з ним у попередню змову, співучасники розробили більш детальний план, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем «ТОЙОТА ЛЕНД КРУЗЕР».

Так, ОСОБА_6 запропонував привласнити чужий паспорт громадянина України, в який вклеїти фотографію ОСОБА_5 з незначною зміною зовнішності і використовуючи комп`ютерну техніку, повністю виготовили підроблене водійське посвідчення, куди так само вклеїли фотографію ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_5 згідно відведеної йому ролі, повинен по підробленим документам оформити договір, заволодівши таким чином, автомобілем «ТОЙОТА ЛЕНД КРУЗЕР». Гроші на оформлення договору прокату надані ОСОБА_6 .

Заволодівши, таким чином, автомобілем ОСОБА_5 , маючи погані навички водіння, повинен передати автомобіль ОСОБА_7 , який повинен переправити його в безпечне місце, тобто на одну із стоянок розташовану в м. Запоріжжя.

Діючи для досягнення спільної злочинної мети, будучи організатором злочину ОСОБА_6 , при невстановлених обставинах, привласнив паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_9 , в який була вклеєна фотографія ОСОБА_5 .

Для того, щоб автомобіль «ТОЙОТА ЛЕНД КРУЗЕР», яким вони мали намір заволодіти був пригнаний з м. Києва у м. Дніпропетровськ, ОСОБА_6 на адресу підприємства TOB «Оптіма-Лізинг» відправив факсом ксерокопію підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_10 , тим самим переконуючи представників підприємства нібито в щирих намірах взяти автомобіль в прокат.

Виконавши всі підготовчі дії, співучасники приступили до безпосередньої реалізації свого злочинного посягання.

23 грудня 2005 року зустрівшись у м. Запоріжжі і ще раз уточнивши деталі злочину ОСОБА_6 і ОСОБА_7 передали ОСОБА_5 , підроблені документи і гроші для оформлення договору.

Прибувши в м. Дніпропетровськ ОСОБА_5 попрямував в офіс підприємства TOB «Оптіма-Лізинг» розташованого по вул. Фучика, 5 надав представнику TOB «Оптіма-Лізинг» ОСОБА_11 підроблені документи на ім`я ОСОБА_10 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , водійське посвідчення та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду.

ОСОБА_11 будучи впевненим у підробленні документів і не підозрюючи про обман, оформив договір прокату № від 23.12.2005 року на автомобіль «ТОЙОТА ЛЕНД КРУЗЕР», НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 згідно з яким ОСОБА_5 отримав право користування автомобілем.

Заволодівши, таким чином, автомобілем «ТОЙОТА ЛЕНД КРУЗЕР», ОСОБА_5 , діючи згідно заздалегідь обговореному плану, передав управління даним автомобілем ОСОБА_7 , який знаходився в безпосередній близькості підприємства TOB «Оптіма-Лізинг» після чого перегнав автомобіль у м. Запоріжжя, де залишив його на автостоянці.

Бажаючи отримати готівку за автомобіль 24 грудня 2005 року ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , і ОСОБА_5 перегнали автомобіль «ТОЙОТА ЛЕНД КРУЗЕР» у м. Дніпропетровськ, де продали його невстановленим особам, а вручені гроші поділили між собою в обумовлених заздалегідь частках.

Так ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , і ОСОБА_5 здійснили незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить TOB «Оптіма- Лїзинг», вартістю 405 000,00 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом вчиненим організованою групою осіб.

05 лютого 2013 року складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Орган досудового розслідування вважає встановленими наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розсування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення

На підставі вищезазначеного, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та просила задовольнити.
Вислухавши думку сторони обвинувачення, а також дослідивши зазначене клопотання та долучені до нього матеріали, суд доходить до таких правових висновків з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1 4 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
Нормами п. 1 ч. 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Зазначені положення кореспондуються з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, якими встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При цьому, слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
В матеріалах доданих до клопотання наявне письмове повідомлення про підозру, складене слідчим без погодженням з прокурором 05 лютого 2013 року, яким ОСОБА_5 на підставі достатніх доказів, повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України у межах кримінального провадження № 0000069 від 22 листопада 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Проте, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру не було вручено в день його складання слідчим або прокурором, про що свідчить відсутність підпису підозрюваного ОСОБА_5 у відповідному полі письмового повідомлення про підозру.
Згідно з положень вищезазначеної статті, у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складання, таке повідомлення вручається у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Відповідно до ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.
Статтею 136 КПК України встановлено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.
Так в матеріалах доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає належного підтвердження отримання підозрюваним такого повідомлення про підозру або ознайомлення з його змістом іншим шляхом, а тому немає підстав вважати, що дане письмове повідомлення про підозру було вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. З цього слід зробити висновок, що стороною обвинувачення не було доведено, що ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, як того вимагають положення ст. 42 КПК України щодо набуття особою статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.
Крім того, наявне в матеріалах повідомлення про підозру складено з порушенням ст. 277 КПК України, так як складено слідчим без погодження з прокурором, більш того в зазначеному повідомлені про підозру наявні розбіжності в правовій кваліфікації кримінального правопорушення так як, у вступній частині зазначена кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України, в мотивувальній частині за ч. 2 ст. 189 КК України, а в резолютивній частині за ч. 3 ст. 289 КК України, що суперечить одне одному.

Разом з тим прокурором не було доведено, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування чи суду, оскільки до матеріалів долучена тільки постанова про зупинення досудового розслідування, постанова про оголошення останнього у розшук та орієнтування особового складу про розшук ОСОБА_5 .

Крім того ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у тому числі, з підстав недотримання прокурором передбаченої вимогами кримінального процесуального закону процедури, яка має передувати затриманню особи.
Також до поданого клопотання не надано належним чином завіреної копії постанови про відновлення досудового розслідування у зв`язку з чим, суд не може на законних підставах пересвідчитись у тому чи дійсно було відновлено досудове розслідування по даному кримінальному провадженню.
Таким чином, прокурором не доведено належними та достатніми доказами факту набуття ОСОБА_5 процесуального статусу підозрюваного що є безумовною підставою для відмови у задоволенні вказаного клопотання.
Крім того до поданого клопотання не надано жодних підтверджень, що ОСОБА_5 оголошений у міжнародний розшук, що на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України виключає можливість розгляду даного клопотання без участі останнього.
Отже, приймаючи до уваги вищенаведене, необґрунтованість поданого клопотання та недоведеність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 187 - 190, 193 - 194, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1