Ухвала
19 липня 2021 року
м. Київ
справа № 487/5920/19
провадження № 51-1286ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду

м. Миколаєва від 22 грудня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від

13 квітня 2021 року щодо останнього,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 .
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість судового рішення.
Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 КПК.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що

є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Захисник вважає оскаржені судові рішення незаконними у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, однак обґрунтування порушень судами норм матеріального або процесуального закону, з урахуванням приписів статей 412, 413 КПК не наводить. Разом з тим не погоджується з встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами кримінального провадження, надає власну оцінку доказам на предмет їх достовірності, де в касаційній скарзі фактично стверджує про невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи, що, з огляду на приписи статей 409, 411 цього Кодексу, є підставою для скасування або зміни судового рішення лише судом апеляційної інстанції.
Суд касаційної інстанції, згідно зі ст. 433 КПК, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Захисник в касаційній скарзі стверджує про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, на його переконання, у діях засудженого містяться ознаки необхідної оборони, при цьому не наводить відповідного обґрунтування з посиланням на матеріали кримінального провадження та встановлені судом фактичні обставини, а наводить власну оцінку доказам, де не указує яких помилок допустилися суди при застосуванні норм матеріального закону з огляду на встановлені обставини.
Зокрема, захисник, в контексті порушення вимог закону щодо безпосередності дослідження доказів, указує про те, що апеляційний суд відхилив клопотання сторони захисту про повторне дослідження протоколів ОМП, освідування ОСОБА_6 , висновків експертів № 94-МК, 372, 373, 852 та вироку Заводського районного суду

м. Миколаєва від 03 квітня 2020 року, при цьому не указує в якій частині вони не були досліджені судом першої інстанції, або з якими порушеннями, як і не обґрунтовує яких порушень норм процесуального закону припустився апеляційний суд, з огляду на те, що задоволення чи відмова в задоволенні клопотання не може автоматично вважатися порушенням норм матеріального або процесуального закону.
Крім того, стверджуючи про недотримання апеляційним судом приписів статей 370, 419, захисник в касаційній скарзі не указує які доводи апеляційної скарги залишилися без мотивованої відповіді або поза увагою апеляційного суду за наслідком апеляційного перегляду вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від

22 грудня 2020 року, а також яких вимог процесуального закону не дотримався цей суд з огляду на межі та порядок, визначені статтями 404, 405 цього Кодексу.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.
Повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Захисник у касаційній скарзі ставить вимогу про скасування оскаржених судових рішень з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Сформульована вимога до суду касаційної інстанції не відповідає передбаченим ст. 436 КПК повноваженням суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки при призначенні нового апеляційного розгляду, скасування ухвали місцевого суду потягне за собою відсутність предмету апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
До касаційної скарги не додано належним чином завірених копій вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2020 року та ухвали Херсонського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року, відповідно до вимог розділу ХІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, а саме: у прошитому, пронумерованому вигляді, засвідченої та скріпленої відповідною печаткою суду.
На підтвердження повноважень захисника в кримінальному провадженні до касаційної скарги долучена копія доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги Регіонального центру з надання БВПД у Миколаївській області№ 014-0000219 від 01 квітня 2019 року низької якості, що не містить відтиску печатки і підпису повноважної особи, не завірена належним чином.
За приписами ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк для усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3