Справа № 402/836/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
представника управління з питань захисту прав дітей

Міської ради м. Кропивницький: ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , н/л ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 09.02.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.185 КК України, неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.187, ч.3 ст.185 ч.1 ст.396 КК України,

встановив:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.04.2021 року обвинуваченим ОСОБА_7 , н/л ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання строком на 60 днів, тобто до 26.06.2021 року.

Відповідно до абзацу 1 п.20-5 Перехідних положень КПК України, тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Згідно абзацу 5 п.20-5 Перехідних положень КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_7 , н/л ОСОБА_8 під вартою.

В судовому засіданні прокурор вказав про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та н/л ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не зменшились, оскільки обвинувачені вчинили злочини, з яких є особливо тяжкий, вони можуть ухилитися від суду з метою уникнення відповідальності. Окрім того,обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тому є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та існує ризик впливу на потерпілих, які не допитані в судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_5 заперечила проти продовження строку тримання під вартою, вказавши, що ОСОБА_8 вчинив злочини будучи неповнолітньою особою. Окрім того, обвинувачений має родину, постійне місце проживання, а тому має міцні соціальні зв`язки. Вважає, що є всі підставі для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений н/л ОСОБА_8 підтримав позицію захисника.

Захисник ОСОБА_6 заперечила проти продовження строку тримання під вартою, вказавши, що ризики, наведені прокурором не доведені, як і те, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків. Також, ОСОБА_7 має постійне місце проживання і реєстрації, а тому просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що захворів на короновірус та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши доводи прокурора, враховуючидумку учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_7 та н/л ОСОБА_8 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та н/л ОСОБА_8 судом враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, міцність соціальних зв`язків обвинувачених. Також, судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Так, ОСОБА_7 не одружений, не працевлаштований, раніше судимий, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Зареєстрований та проживає в Кіровоградській області, Благовіщенський район, м. Благовіщенське. Обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.185 КК України, що відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за п.6 ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Кримінальні правопорушення вчинив в період умовно дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2016 року.

Неповнолітній ОСОБА_8 не одружений, не навчається, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Раніше не судимий. Обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.185, ч.1 ст.396 КК України, що відносяться до категорії нетяжких злочинів, тяжких та особливо тяжких злочинів, за ч.4 ст.187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

Наведене свідчить про наявність ризиків, встановлених п.1, п.3, п.5 ст. 177 КПК України, які вказують на можливість обвинуваченими у разі застосування до них запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілих, з метою зміни їх показів на свою користь.

Відповідно до ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що тримання обвинувачених ОСОБА_7 та н/л ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Окрім того, судом враховано можливість обвинувачених зникнути з постійного місця проживання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинувачених під вартою, а тому суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання півартою обвинуваченим ОСОБА_7 та н/л ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто до 20 серпня 2021 року включно, так як більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

постановив:

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 20 серпня 2021 року, включно.
Продовжити неповнолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 20 серпня 2021 року, включно.
Копію ухвалу направити до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя Світлана Михайлівна Льон