Дата документу 11.02.2021 Справа № 332/2240/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/460/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/2056/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

захисника засудженої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2020 року, якою задоволено подання Заводського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2019 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
яка засуджена вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2019 року за ч.1 ст.121 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно зі змістом ухвали, до Заводського районного суду м. Запоріжжя звернулась начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_9 з поданням щодо прийняття рішення про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2019.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 , будучи ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, а також обов`язками, покладеними на неї судом, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, під час перебування на обліку Заводського РВ з питань пробації грубо порушувала вказані обов`язки.
Так, постановою про встановлення днів явки для реєстрації від 10.09.2019 ОСОБА_7 була зобов`язана з`являтися до Заводського РВ з питань пробації останню середу кожного місяця. Проте, ОСОБА_7 не з`явилася на реєстрацію 29.07.2020, 26.08.2020 та 30.09.2020 без поважних причин. Крім цього, із пояснення засудженої встановлено, що вона змінила місце проживання, однак не повідомила про це орган пробації. Постановою про встановлення днів явки для реєстрації від 15.10.2020 збільшено кількість явок для реєстрації, а саме ОСОБА_7 зобов`язана з`являтися до Заводського РВ з питань пробації другу та останню середу кожного місяця. 28.10.2020 ОСОБА_7 знову не з`явилася на реєстрацію без поважної причини.
Представниками органу пробації двічі відносно засудженої виносились попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направленням для відбування призначеного покарання 15.10.2020 та 02.11.2020.
Вислухавши пояснення представника органу пробації, думки прокурора, засудженої, вивчивши матеріали подання, суд першої інстанції дійшов висновку, що подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням слід задовольнити, оскільки засуджена не виконує покладені на неї обов`язки.

В апеляційній скарзі захисник засудженої не погоджується з висновками суду першої інстанції, зазначає, що рішення суду підлягає скасуванню.

Захисник обґрунтовує апеляційну скарги тим, що ОСОБА_7 дійсно нетривалий проміжок часу мешкала за іншою адресою, що по собі не свідчить про систематичність вчинення порушення відбування покарання.

Порушення графіку відвідувань органу пробації дійсно мали місце, однак вони мають причину, яку необхідно визнати поважною.

ОСОБА_7 не з`явилася до органу пробації через те, що вона перебуває на стаціонарному лікуванні з клінічним діагнозом «цироз печінки, ВРВ стравоходу, гостра шлункова та кишкова кровотеча, анемія, поліорганна недостатність».

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали районного суду від 16.11.2020 року, оскільки через стан здоров`я ОСОБА_7 змогла укласти угоду із захисником лише 15.12.2020 року.

Ухвалу суду першої інстанції від 16.11.2020 року просить скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання органу пробації.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засуджену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника засудженої підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала місцевого суду не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до матеріалів провадження встановлено, що гр. ОСОБА_10 засуджена 06.08.2019 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням на 3 роки та покладенням на неї судом обов`язками, згідно ст.76 КК України

09.09.2019 вирок суду надійшов на виконання до Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області.

10.09.2019 засуджену було належним чином ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, обов`язками, покладеними на неї судом, попереджена про відповідальність у разі порушення громадського порядку, скоєння повторного злочину, ухилення від виконання покладених на неї судом обов`язків, встановлено періодичність явок на реєстрацію.

Відповідно до матеріалів органу пробації, вбачається те, що ОСОБА_7 , після винесення вироку порушує порядок та умови відбування покарання з випробуванням, що виявляється в ухиленні засудженої від відбування покарання з випробуванням, а саме невиконанні обов`язків, які покладенні на неї судом.

Встановлено, що засуджена 29.07.2020, 26.08.2020, 30.09.2020 не з`явилася на реєстрацію без поважної причини.

Окрім того, засуджена змінила своє місце проживання, проте не повідомила про це орган пробації.

Засудженій 15.10.2020, 02.11.2020 виносилися попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Захисник та засуджена в судовому засіданні надали пояснення того, що ОСОБА_7 тяжко хворіє, а тому не могла з`являтися на реєстрацію в зазначені дні через свій стан здоров`я.

Про те, що ОСОБА_7 змінила своє місце проживання не заперечує, але зазначає, що такі обставини мали нетривалий проміжок часу, місце реєстрації лишилося без змін, а тому апелянти вважають, що такі обставини не можуть свідчити про систематичність порушення порядку відбування покарання.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Відповідно до ч.2 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Як зазначено в ч.3 ст.166 КВК України, невиконанням обов`язків вважається, коли засуджений не виконав хоча б один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Згідно ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст.164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Поважними причинами неявки засудженого до уповноваженого органу визнаються обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом, і які документально підтверджені.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 своїми діями доводить про своє небажання стати на шлях виправлення та систематично не виконує вимоги ст.166 КВК України, ст.17 Закону України «Про пробацію», оскільки засуджена надала обґрунтовані підстави зазначених обставин, а саме те, що ОСОБА_7 тяжко хворіє, перебуває на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до виписки із медичної карти хворого №14883 вбачається, що стан ОСОБА_7 важкий. Важкість зумовлена клінічним діагнозом: цироз печінки, стадія «С». Ссимптоми портальної гіпертензії. Гостра шлункова-кишкова кровотеча середнього ступеня тяжкості із ВРВ стравоходу. Геморагічний шок Пст. Гостра постгеморагічна анемія середнього ступеня тяжкості. Поліорганна недостатність. Енцефалогія. Асцит.

Таким чином, доводи апелянта про неможливість явки на реєстрацію до органу пробації, через тяжку хворобу і стан здоров`я ОСОБА_7 , на думку судової колегії є поважними підставами того, що засуджена не змогла прибути до органу пробації для реєстрації.

Щодо зміни місця проживання, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта, що місце реєстрації ОСОБА_7 не змінилося, а те, що вона тимчасово не проживала за вказаною адресою, і не збиралася переховуватися від органів пробації не може бути визнано, як систематичність невиконання покладених на неї обов`язків, відповідно до ст.76 КК України.

Також виходячи з назви та змісту ст.50 КК України («Поняття покарання та його мета»), законодавець ставить за необхідне декілька цілей покарання, зокрема виправити засудженого, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженими, так й іншими особами. Тобто покарання пов`язано з діяльністю, що випливає із факту закінчення злочину і необхідності застосування певного виду та строку покарання відповідно до КК України.

Цей захід є відтворенням головної запобіжної мети цього етапу, а саме: запобігання вчиненню нового злочину з боку самого засудженого, а також застереження інших осіб від вчинення злочинів на прикладі засудженого, утримання їх від можливості вчинення подібних діянь.

Апеляційний суд надаючи об`єктивну оцінку особі ОСОБА_7 та її діям виходить з того, що вона страждає на кілька тяжких захворювань, вимушена регулярно отримувати медичну допомогу, як амбулаторно, так і в умовах стаціонару, а тому порушення, які були допущенні, не мають ознаки системи та були допущені через поважні причини.
Враховуючи наведене, колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника засудженої підлягає задоволенню, оскільки засуджена не вчиняла систематичних порушень покладених судом на неї обов`язків, відповідно до ст.76 КК України, які можуть бути підставою для скасування іспитового строку, а інших доказів того, що ОСОБА_7 умисно і систематично порушує встановлений порядок відбування кримінального покарання під час судового засідання не було надано.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника засудженої, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановивши нову, якою подання органу пробації залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2020 року, якою задоволено подання Заводського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2019 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання Заводського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2019 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без задоволення.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4