Справа № 308/6326/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
представник власника майна ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2020 року за № 0000232 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,
про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000232, прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене під час обшуку квартири по АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_7 .
З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду начальника станції Чоп ВСП "Ужгородська дирекція залізничних перевезень" РФ "Львівська залізниця", являючись службовою особою юридичної особи 100 відсотків якцій якого належить державі, будучи наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, достовірно знаючи про факти простою та зберігання вищевказаних вагонів, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, що виразилось у мисному не забезпеченні складення актів загальної форми ГУ-23, ГУ-23А щодо простою (затримки) завантажених ТОВ "Чопзовніштранс" вагонів на станційних коліях в очікуванні проведення митних операцій з підприємством в зоні митного контролю після закінчення вантажних операцій та визначення маси вантажу, внаслідок чого не було нараховано і не було стягнуто збір за зберігання вантажів у вагонах та плати за користування вагонами, з метою отримання неправомірної вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю "Чопзовніштранс" у вигляді несплати зборів за зберігання вантажів у вагонах та плати за користування вагонами на суму 700 155 гривень 82 копійки.
Двадцять п`ятого березня 2021 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Двадцять п`ятого березня було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку були вилучені наступні речі:
- мобільний телефон марки "Samsung" моделі А8 із СІМ-картками мобільного зв`язку "Водафон" за номером " НОМЕР_1 " та оператора мобільного зв`язку "Лайфселл";
- ноутбук марки "Lenovo" чорного кольору моделі 80G0, серійний номер PF01MSD7 із
зарядним пристроєм до нього;
- три блокноти формату А4 із чорновими записами, які належать гр.
ОСОБА_7 .
- печатку "Для документів" ТзОВ "ЧОПЗОВНІШТРАНС".
Вищевказані речі та документи визнані речовими доказами у даному кримінальнмоу провадженні.
За таких обставин, з метою забезпечення збереження зазначених речових доказів прокурор просив задовольнити дане клопотання та накласти арешт на вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 речі та документи.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.
Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон та печатку ТОВ "Чопзовніштранс", зазначивши при цьому, що ОСОБА_7 не є посадовою особою, являється заступником директора товариства, йому не оголошовулась підозра у вчиненні даного кримінального правопорушення. Вилучення печатки є перешкоджанням господарської діяльності товариства.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 132 КПК України, при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З огляду на положення частин 2 та 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2020 року за № 0000232, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26 березня 2021 року.
Згідно доданої до клопотання копії протоколу обушку від 25 березня 2021 року, встановлено, що під час обушку за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено наступні речі та документи:
- мобільний телефон марки "Samsung" моделі А8 із СІМ-картками мобільного зв`язку "Водафон" за номером " НОМЕР_1 " та оператора мобільного зв`язку "Лайфселл";
- ноутбук марки "Lenovo" чорного кольору моделі 80G0, серійний номер PF01MSD7 із
зарядним пристроєм до нього;
- три блокноти формату А4 із чорновими записами, які належать гр. ОСОБА_7 .
- печатку "Для документів" ТзОВ "ЧОПЗОВНІШТРАНС".
Постановою слідчого ОСОБА_10 від 25.03.2021 року вищевказані речі та документи визнані речовими доказами, як такі, що відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Враховуючи , що під час розгляду клопотання було встановлено достатність підстав вважати, що мобільний телефон марки "Samsung" моделі А8 із СІМ-картками мобільного зв`язку "Водафон" за номером " НОМЕР_1 " та оператора мобільного зв`язку "Лайфселл"; ноутбук марки "Lenovo" чорного кольору моделі 80G0, серійний номер PF01MSD7 із зарядним пристроєм до нього; три блокноти формату А4 із чорновими записами, які належать гр. ОСОБА_7 мають значення речових доказів, слідчий суддя дійшов до висновку, що з метою збереження вказаних речових доказів та запобігання, можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна та яке має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що подане клопотання є обгрунтованим в цій частині та підлягає задоволенню.
Разом з цим, слідчий суддя дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що печатка "Для документів" ТзОВ "ЧОПЗОВНІШТРАНС" має важливе значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, відповідає ознакам речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, а натомість накладення арешту на вказане майно може призвести до обмеження правомірної підприємницької діяльності особи.
Що стосується прохання прокурора покласти обов`язок по збереженню арештованого майна на відділ розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, слідчий суддя констатує, що дана вимога не підлягає задоволенню оскільки в рамках розгляду клопотання про арешт майна законом не передбачено вирішення питання щодо покладення обов`язків по збереженню майна.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проведення обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною розпоряджатися та користуватися таким майном, а саме:
- мобільний телефон марки "Samsung" моделі А8 із СІМ-картками мобільного зв`язку "Водафон" за номером " НОМЕР_1 " та оператора мобільного зв`язку "Лайфселл";
- ноутбук марки "Lenovo" чорного кольору моделі 80G0, серійний номер PF01MSD7 із зарядним пристроєм до нього;
- три блокноти формату А4 із чорновими записами, які належать гр. ОСОБА_7 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Негайно повернути ОСОБА_7 печатку "Для документів" ТзОВ "ЧОПЗОВНІШТРАНС".

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата та час оголошення повної ухвали 15 год. 45 хв. 05 квітня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1