Ухвала
Іменем України
23 червня 2021 року
м. Київ
Провадження № 51-3072 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2021 року та на ухвалу судді Харківського апеляційного суду від 24 травня 2021 року про повернення апеляційної скарги,

встановив:
Ізюмським міськрайонним судом Харківської області у підготовчому судовому засіданні ухвалою від 12 травня 2021 року задоволено клопотання прокурора, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 днів по 10 липня 2021 року включно з продовженням визначеного розміру застави, та повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000863 від 28 вересня 2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 152 КК України для внесення змін з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині продовження строку дії запобіжного заходу, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 24 травня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 повернуто на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, у зв`язку з тим, що вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку, просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Перевіривши доводи касаційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів касаційного суду вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у ній мотивів не вбачається, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 визнано неконституційними положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Задля забезпечення виконання вказаного рішення Конституційного Суду України, Законом № 1027-IX від 02.12.2020, який набрав чинності 14 січня 2021 року, були внесені зміни до Кримінального процесуального кодексу України, та, зокрема, доповнено положення цього Кодексу п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України, відповідно до якого, апеляційна скарга, може бути подана, зокрема, на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , не погоджуючисьз ухвалоюІзюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2021 року в частині продовження строку дії запобіжного заходу, 19 травня 2021 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з продовженням визначеного розміру застави та застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби з 22:00 до 06:00. Суддя Харківського апеляційного суду, перевіривши порядок та строки апеляційного оскарження вказаного судового рішення, встановив, що 12 травня 2021 року обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 були присутні в судовому засіданні та при проголошенні оскаржуваної ухвали суду, останнім днем подачі апеляційної скарги на вказану ухвалу є 17 травня 2021 року, а апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 подана засобами поштового зв`язку 19 травня 2021 року, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження, встановленим п. 1-1ч. 2 ст. 395 КПК України, і захисник в апеляційній скарзі не порушує питання про поновлення цього строку. Тому, суддя апеляційного суду, керуючись положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, прийняв рішення про повернення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , оскільки вона подана з порушенням встановленого процесуального строку на її подання, не містить клопотання про його поновлення та будь-яких документальних підтверджень поважності причин пропуску строку.

З огляду на вищезазначене, суддя апеляційної інстанції повернув захиснику його апеляційну скаргу та роз`яснив, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою з одночасним порушенням питання про поновлення пропущеного строку та наданням доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Так, відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Правило дотримання строку на апеляційне оскарження має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, те щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Враховуючи зазначене та те, що захисник звернувся до апеляційного суду з пропуском строку апеляційного оскарження і не ставив питання про його поновлення, суддя апеляційного суду прийняв обґрунтоване рішенняпро повернення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 .
Колегія суддів касаційного суду погоджується з наведеними в ухвалі висновками суду апеляційної інстанції та вважає, що ухвала Харківського апеляційного суду від 24 травня 2021 року постановлена згідно з нормами кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, в ній наведені належні і достатні мотиви та підстави ухвалення такого рішення.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали суду, зокрема, про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню.
Касаційне оскарження таких ухвал не передбачено цією нормою закону, а тому ухвала Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2021 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Отже, касаційна скарга обвинуваченого ОСОБА_4 не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому колегія суддів касаційного суду приходить до висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2021 року та на ухвалу судді Харківського апеляційного суду від 24 травня 2021 року про повернення апеляційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6