КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2021 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2021 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 діб, до 5 липня 2021 року, та залишено визначений раніше згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 серпня 2019 року розмір застави кожному з обвинувачених - 600 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, тобто 1152600 (один мільйон сто п`ятдесят дві тисячі шістсот) грн. 00 коп. В разі внесення застави на кожного з обвинувачених покладаються обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 серпня 2019 року, які діють протягом двох місяців з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу щодо продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , постановити нову ухвалу, яким обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за неможливістю застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, встановити розмір застави у сумі, що відповідає 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає негайному скасуванню.
Так захист, з посиланням на положення КПК України, зазначає про те, що письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою подане без будь-яких підтверджуючих документів, не обґрунтовано документально жодного ризику, які, нібито, існують, а висловлені лише припущення.
Проте, такий ризик, як переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є таким, що повністю та беззаперечно спростовується застосуванням до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, такого як цілодобовий домашній арешт, адже, ОСОБА_6 не має будь-якого наміру переховуватись від суду, більш того, він постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію з місця проживання, яка міститься в матеріалах провадження. Враховуючи той факт, що адреса проживання ОСОБА_6 - м. Київ, а слухання справи проходить в Київській області, м. Бориспіль, то захист акцентує увагу на тому, що жодним законом України чи іншим нормативно-правовим актом не заборонено перебування/ проживання в м. Києві чи іншому населеному пункті України, та при вирішенні питання обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не може бути звернено увагу лише на цей факт. За таких обставин захисник вважає, що ОСОБА_6 може перебувати під цілодобовим домашнім арештом за адресою реєстрації, що не може бути перешкодою для застосування до нього такого запобіжного заходу. Також захисник вказує на те, що до складу сім`ї входять ОСОБА_6 входять батьки, що за місцем проживання він характеризується позитивно, закордонного паспорту не має, на обліку в наркологічному диспансері та у психіатра - не перебуває, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності взагалі не притягувався, що, на думку захисника, також дає підстави для застосування до ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Що стосується ризику незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, то захист, з посилання на практику Європейського суду з прав людини, наголошує на тому, що ОСОБА_6 не має потреби незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, так як під час досудового розслідування кримінальної справи були допитані свідки, поняті та інші особи, зроблені висновки експерта, які попереджені про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві показання. Також свідки, поняті вже допитані в судовому засіданні. На переконання захисника вищевказаний ризик повністю спростовується тим, що з більшістю свідків ОСОБА_6 незнайомий взагалі, а деякі свідки є співробітниками СБУ. За час розгляду справи (з 2019 року) жоден свідок не скаржився жодного разу, що на нього впливають.
Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то захисник наголошує на тому, що ОСОБА_6 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та сам зацікавлений в найшвидшому розкритті кримінальної справи, так як вважає себе невинуватим. Він надав вже показання в судовому засіданні. Сторона обвинувачення не змогла обґрунтувати вищевказаний ризик, зазначивши одні припущення.
Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, то захисник акцентує увагу на тому, що ОСОБА_6 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Проте прокурор стверджує протилежне, хоча жодного підтвердження вищевказаного ризику немає.
Вищевказані ризики, як переконаний апелянт, повністю спростовуються застосуванням до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
З посиланням на практику Європейського суду з прав людини, захисник вказує на те, що на сторону обвинувачення покладено обов`язок кожного разу доводити не лише ту обставину, що ризики існують, але й ту, що ці ризики не зменшились і що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою й подалі є дійсно обґрунтованим. Такої переконливості в судовому засіданні не було почуто стороною захисту
Що стосується застави, то апелянт вказує, що суд знехтував вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до яких розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Однак, в матеріалах справи відсутні жодні докази того, що існують обставини, які є виключними підставами для визначення слідчим суддею застави саме в розмірі 1152 600 грн. У клопотанні не надано будь-яких даних, щодо наявності визначеного розміру застави, а саме: виписки з банку про наявність на банківських рахунках грошових коштів чи родичів. Відсутнє рухоме та нерухоме майно на таку суму.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів, які викладені в апеляційній скарзі, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріал контрольного судового провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Як встановлено з матеріалів контрольного провадження, у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0000725, внесене 8 грудня 2018 року до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Зі змісту оскаржуваної ухвали встановлено, що прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою з посиланням на те, що ризики, які визначені ст. 177 КПК України, на момент розгляду справи в суді не припинили своє існування, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити процесуальну поведінку обвинувачених, у т.ч. і ОСОБА_6 .
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2021 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 діб, до 5 липня 2021 року, та залишено визначений раніше згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 серпня 2019 року розмір застави кожному з обвинувачених - 600 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, тобто 1152600 (один мільйон сто п`ятдесят дві тисячі шістсот) грн. 00 коп. В разі внесення застави на кожного з обвинувачених покладаються обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 серпня 2019 року, які діють протягом двох місяців з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти.
Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.
Також місцевий суд врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання їх винуватими, що є суттєвим фактором для продовження існування ймовірності уникнення ним відповідальності та у цьому зв`язку, у випадку зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, у тому числі й домашній арешт (цілодобовий), можливості ухилення останнього від судового розгляду та переховування від суду. Окрім того,як зазначив суд, обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, зареєстрований та проживає в іншому населеному пункті, а саме у м. Києві.
При цьому суд врахував, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має соціальні зв`язки, оскільки раніше проживав з батьками, і близькі родичі відвідують його у судових засіданнях та в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор». Однак, суд дійшов висновку, що відповідне відношення до обвинуваченого та наявність у нього таких зв`язків не можуть бути достатньою підставою для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, з огляду на стадію розгляду кримінального провадження судом, а саме допит свідків обвинувачення, у тому числі й понятих, які приймали участь при проведенні обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .
Також суд вказав про те, що подані стороною захисту докази, що характеризують особу ОСОБА_6 за місцем його проживання та реєстрації до затримання в порядку ст. 208 КПК України, не спростовуються висновків суду щодо наявності ризиків, передбачений ст. 177 КПК України. Зазначені вище обставини, а також суспільний резонанс справи, у своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченим, у т.ч. ОСОБА_6 , вони будуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та у такий спосіб істотно перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як встановлено з оскаржуваної ухвали, питання продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою вирішено на стадії судового розгляду кримінального провадження, а, відтак, обґрунтованість висунутого обвинувачення на даний час перевіряється судом першої інстанції шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави суду вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, та у разі доведення інкримінованого обвинувачення йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років, на що обґрунтовано послався місцевий суд в оскаржуваній ухвалі.

Колегія суддів враховує, що обвинувачений, хоча і має міцні соціальні зв`язки, проте, виходячи з характеру висунутого обвинувачення та тяжкості покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі доведеності його вини, наявний ризик переховування обвинуваченого від суду та не виконання його процесуальних рішень.
Також, враховуючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі доведеності його вини, обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, у тому числі й мотиви вчинення злочину, які поставлені у вину обвинуваченому, дають підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків з боку обвинуваченого у разі зміни йому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Наявні у кримінальному провадженні обставини у своїй сукупності свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а, відтак, і на наявність підстав для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Доводи апелянта про те, що місцевий суд знехтував вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до яких розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливого тяжкого злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що згідно з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України дає право суду не застосовувати заставу взагалі, розмір застави, визначено в межах, встановлених законом, а, відтак, доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є безпідставними.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, врахувавши характер висунутого обвинувачення та тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому ОСОБА_6 у разі доведеності його вини, значну суспільну небезпеку інкримінованих кримінальних правопорушень, стадію судового розгляду кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку, що встановлені обставини у своїй сукупності свідчать про наявність реальних ризиків переховування, вчинення нових злочинів та незаконного впливу на свідків з боку обвинуваченого ОСОБА_6 у разі зміни йому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, тобто, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, а, відтак, і про наявність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

За сукупності обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2021 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3