Справа 556/1633/20
Номер провадження 1-кс/556/62/2021
У Х В А Л А
іменем України
про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна
31.03.2021 року

Слідчий суддя Володимирецького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

третьої особи - заявника ОСОБА_4 ,

представника третьої особи адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотаннями про скасування арешту майна. В обґрунтування клопотань зазначив, що накладений раніше арешт на належний йому автомобіль є незаконним, в даний час втратив свою мету, автомобіль є єдиним джерелом доходу сім"ї ОСОБА_4 , і його вилучення завдає власнику істотної шкоди. Вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна в частині обмеження права володіння, оскільки в ході досудового розслідування встановлена відсутність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване мано є доказом злочину.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав клопотання та пояснив, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна у формі володіння автомобілем, оскільки всі слідчі дії з транспортним засобом виконані, а автомобіль потрібний для потреб сім"ї, на утриманні ОСОБА_6 перебувають неповнолітні діти та непрацездатні батьки дружини, при цьому батько є інвалідом.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти поданого клопотання, просив суд залишити в силі ухвалу про арешт майна з огляду на ту обставину, що автомобіль є знаряддям злочину - незаконного перевезення бурштину. При цьому, досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено і потреба збереження знаряддя злочину - автомобіля - залишається актуальною. Крім цього, в ході досудового розслідування за наслідками проведеної експертизи та оцінки каміння бурштину, до ЄРДР внесено зміни та перекваліфіковано діяння на ч.2 ст.240-1 КК України, виходячи із вартості бурштину. Оскільки вказана частина ст.240-1 КК України передбачає додаткове покарання - конфіскацію майна винного, це є додатковою підставою для збереження раніше накладеного арешту. З огляду на це, передача автомобіля власнику та його експлуатація може призвести до пошкодження, знищення, приховання майна.

Заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Так, 17.10.2020 року до ЄРДР під № 0000428 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.263 ч.1, ст.240-1 КК України; в даний час діяння кваліфіковано за ч.2 ст.240-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Володимирецького районного суду від 20.10.2020, накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai Santa FE», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони володіти, користуватись та розпоряджатись (відчужувати) вказаним в ухвалі майном.

Вказана ухвала залишена без змін Рівненським апеляційним судом і набрала законної сили 18.11.2020 року.

Зі ст.174 ч.1 КПК України вбачається, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з тим, таких доказів власник майна слідчому судді не надав.

Зокрема, арешт на автомобіль було накладено слідчим суддею у відповідності до п.1) ч.2 ст.170 КПК України - як на речовий доказ, а саме як на знаряддя злочину, передбаченого ст.240-1 КК України. При цьому законність такого рішення підтверджена і судом апеляційної інстанції, який при перегляді ухвали слідчого судді за апеляцією ОСОБА_6 не знайшов підстав для її скасування.

25.03.2021 року ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст.240-1 ч.1 та ст.240-1 ч.2 КК України, при цьому ч.2 ст.240-1 КК України передбачає обов"язкову додаткову міру покарання у вигляді конфіскації майна, що також потребує збереження речового доказу.

Також не підтверджені жодними доказами твердження ОСОБА_6 про те, що автомобіль є єдиним джерелом його заробітку, а також пояснення щодо перебування на утриманні заявника непрацездатних осіб. Зокрема, з наданих суду письмових доказів вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є пенсіонерами, тобто мають самостійний дохід у вигляді пенсії в розмірі не нижче прожиткового мінімуму для відповідної вікової категорії громадян. При цьому, слідчому судді не надано доказів того, що вказані вище особи проживають разом з ОСОБА_9 .

Таким чином, автор клопотання про скасування арешту майна не навів жодних аргументів, підтверджених доказами, які б свідчили, що потреба в арешті майна відпала, а також що арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, оскільки санкцією ч.2 ст.240-1 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, що у відповідності до п.3) ч.2 ст.170 КПК України також є підставою арешту майна. З огляду на викладене, на думку слідчого судді, питання про повернення майна підлягає вирішенню у відповідності до ч.9 ст.100, ч. 3, 4 ст.174 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що навіть часткове зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, на даний час може негативно вплинути на хід досудового розслідування, в збереженні арешту вилученого майна є нагальна потреба, а тому на час розгляду даного клопотання слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 20.10.2020 року.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна - автомобіля марки «Hyundai Santa FE», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 відмовити.
Ухвала є остаточною і апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1