Номер провадження: 11-кп/813/397/21
Номер справи місцевого суду: 507/760/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_15 , адвокатів Споришева та ОСОБА_16 в інтересах потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 14.03.2017 року, щодо:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Солтанівка Любашівського району Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, в силу ст. 89 КК України судимостей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 - ,
та
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Первомайськ Миколаївської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаних винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,-
встановив:
Оскаржуваним вироком районного суду ОСОБА_13 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахується з 18.03.2016 року.
У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_13 перебування останнього в установах попереднього ув`язнення з 18.03.2016 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 у виді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_14 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_14 від відбуття призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу із питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_14 у виді домашнього арешту залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Оскаржуваним вироком суду частково задоволені цивільні позови: стягнуто солідарно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_17 моральну шкоду у сумі 10000 грн. та матеріальну шкоду у сумі 10900 грн.; на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у сумі 10000 грн.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з вироком районного суду прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_15 , адвокати Споришев та ОСОБА_16 в інтересах потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_13 звернулись з апеляційними скаргами.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор заявив клопотання про необхідності звернення до Одеської обласної прокуратури, для проведення перевірки заяви обвинуваченого ОСОБА_13 щодо застосування до нього співробітниками поліції недозволених методів слідства під час досудового розслідування кримінального провадження №0000109 від 17.02.2016 року.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, потерпілої та представника потерпілих, обвинувачених та їх захисників, які не заперечували проти задоволення клопотання; вивчивши матеріали кримінального провадження; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Згідно з ч.1 ст.18 КПК жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).
За змістом ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 4 ст.87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини…, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.
Відповідно до ст.410, ч.1 ст.412 КПК неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з вимогами п. п. 2, 3 ч. 6 ст. 206 КПК, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Відповідно до вимог ст.214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Враховуючи те, що перевірка заяв у кримінальному провадженні повинна проводитись неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ «Захаркін О.М. проти України» від 24 червня 2010 року, а також те, що обвинуваченим ОСОБА_13 під час судового розгляду в суді першої інстанції повідомлено про застосування до нього на стадії досудового розслідування недозволених методів досудового розслідування, але вказана заява не була перевірена у визначеному законом порядку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора.
Вказане узгоджується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду по справі №185/8507/14 від 11.09.2019 року, в якій вказано, що забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів слідства, шляхом проведення офіційного розслідування, є обов`язковим.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне доручити керівнику Одеської обласної прокуратури організувати проведення перевірки в порядку ст.214 КПК України зазначених ОСОБА_13 обставин застосування до останнього співробітниками поліції методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження №0000109 від 17.02.2016 року, що за твердження обвинуваченого стало підставою для дачі ним недостовірних викривальних показів відносно причетності до вчинення злочину обвинуваченого ОСОБА_14 .
Керуючись ст.ст. 206,370,372,376,405,419,532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_8 .
Доручити керівнику Одеської обласної прокуратури, в порядку ст.214 КПК України, провести перевірку заяви обвинуваченого ОСОБА_13 щодо застосування до нього недозволених методів слідства на стадії досудового розслідування кримінального провадження №0000109 від 17.02.2016 року.
Копію ухвали направити керівнику Одеської обласної прокуратури.
Про прийняте рішення повідомити Одеський апеляційний суд.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4