Дата документу 04.02.2021
Справа № 334/7164/18
Провадження № 1-кс/334/235/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Дніпровського ВП ГУПН в Запорізькій області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУПН в Запорізькій області ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0002201 від 04.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.07.2014 року, ОСОБА_4 , який на той час через наявність раку головного мозку був фактично недієздатним та не усвідомлював значення своїх дій, було ніби-то видано довіреність ОСОБА_5 якою уповноважено розпоряджатись його нерухомим майном. В силу фізіологічних особливостей хвороби, яка спричинила параліч правої руки, підпис на вказаній довіреності (реєстр. № 2002) посвідченій приватним нотаріусом ОСОБА_6 . ОСОБА_4 виконано бути не могло, від його імені підпис було виконано невідомою особою.

Внаслідок підробки підпису ОСОБА_4 в довіреності, було незаконно передано право розпорядження його майном ОСОБА_5 та, як наслідок, позбавлено право спадкоємця на частину майна.

В ході досудового розслідування, потерпіла ОСОБА_7 дала покази, аналогічні показам потерпілого ОСОБА_8 та пояснила, що за життя її чоловік ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від онкологічного захворювання, мав об`єкти нерухомого майна, які розташовані за наступними адресами: АДРЕСА_1 , а також АДРЕСА_2 . Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0600 га, кадастровий номер :02:004:0378. Всі витрати на його будівництво, ремонтні роботи, та ввід у експлуатацію повністю оплачувала ОСОБА_7 та її чоловік. Крім того, у неї від шлюбу із ОСОБА_4 , є два сина - ОСОБА_8 ,1966 р.н., та молодший ОСОБА_9 , 1973 р.н., які мешкали окремо від батьків із своїми родинами.

Починаючи з березня 2014 року, стан ОСОБА_4 почав різко погіршуватися у зв`язку із онкологічним захворюванням пухлиною головного мозку. Незважаючи на лікування, хвороба прогресувала і у чоловіка, який був правша, повністю відняло праву сторону тулуба, в тому числі нижню та верхню кінцівку. З того часу останній не то що не міг писати, навіть виразно висловитися, не впізнавав родичів, втрачав рівновагу та падав, а з червня 2014 року вів лежачий образ життя. За хворим чоловіком за місцем мешкання доглядала вона. Після того, як у червні 2014 року її чоловік отримав травму голови та був прикутий до ліжка, одразу ж до їх будинку почав приїжджати її молодший син разом із своєю дружиною, та питати де знаходяться документи на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Зі слів сина, він хотів разом із дружиною допомогти переоформити на ОСОБА_7 право власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться у с. Степанівка, бо інакше, після смерті це буде дуже проблематично зробити та дорого коштувати. Окрім зазначених документів, останні взяли оригінал свідоцтва про шлюб, оригінал паспорту та ідентифікаційного коду, виданого на її ім`я та на ім`я ОСОБА_4 . Також зазначила, що через пів року з дня смерті чоловіка, їй ніхто не повідомив, що потрібно оформляти спадкову справу, та ділити майно між нею, старшим і молодшим сином, і вона впевнена, що молодший син ОСОБА_9 зробив це навмисно, перебуваючи у злочинній змові зі своєю дружиною.

Приблизно в кінці липня 2014 року, до неї приїхав ОСОБА_9 , який віддав папку і сказав, що там знаходяться документи на нерухоме майно, і що він зробив все як і обіцяв, які вона поклала до шафи кабінету чоловіка, і протягом тривалого часу не відкривала.

В середині липня 2017 року, ОСОБА_7 після того як відносини із молодшим сином та невісткою різко погіршилися, вирішила подивитися які є документи на майно у зазначеній папці, однак коли відкрила шафу кабінету свого померлого чоловіка, то виявила відсутність всіх документів на нерухоме майно, яке розташоване в с. Степанівка Перша. Із документів, ОСОБА_7 , виявила в папці договір дарування житлового будинку та договір дарування земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Вказані договори дарування, були посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського округу ОСОБА_10 , та внесені до реєстру нотаріальних дій (договір дарування будинку АДРЕСА_3 , договір дарування земельної ділянки № НОМЕР_1 ) від 16.07.2014. згідно зазначених договорів дарувальникам виступала її невістка ОСОБА_5 , яка діяла ніби то на підставі нотаріально посвідченої довіреності приватним нотаріусом Запорізького міського округу ОСОБА_6 від 07.07.2014 - №2002.

Після ознайомлення з документами їй стало відомо, що 16.07.2014 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 посвідчено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_2 , який належав на праві приватної власності її чоловіку. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_5 (дружина молодшого сина ОСОБА_9 ), діючи від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_6 - приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 07.07.2014 за реєстр. № 2002 безоплатно передала у власність своєму чоловіку ОСОБА_9 вищевказаний житловий будинок.

Таким чином, відповідно до вищевказаного документу, 07.07.2014 її чоловіком ОСОБА_4 , який на той час через наявність раку головного мозку був фактично недієздатним та не усвідомлював значення своїх дій, був паралізованим (права рука та права нога не функціонували) було ніби-то видано довіреність ОСОБА_5 якою уповноважено розпоряджатись його нерухомим майном. В силу фізіологічних особливостей хвороби, яка спричинила параліч правої руки, підпис на вказаній довіреності (реєстр. № 2002) посвідченій приватним нотаріусом ОСОБА_6 , її чоловіком ОСОБА_4 виконано бути не могло, від його імені підпис було виконано невідомою особою.

01.08.2017 на підставі договору дарування житловий будинок АДРЕСА_2 ОСОБА_9 подаровано його неповнолітній дочці ОСОБА_11 .

Таким чином, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що невстановлені особи, перебуваючи у злочинній змові між собою, за допомогою використання підроблених документів, здійснили шахрайські дії, шляхом незаконного відчуження зазначеного об`єкту нерухомого майна, направленого на заволоділи правом власності на нерухоме майно.

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що в провадженні Приазовського районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа № 325/76/18 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , треті особи : ОСОБА_5 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсними довіреності на відчуження будинку, заяви про надання згоди на дарування будинку, договору дарування житлового будинку, витребування житлового будинку і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

11.06.2020 ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області по вказаній цивільній справі накладено арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, 26.11.2020 ухвалою судді Приазовського районного суду Запорізької області провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсними довіреності на відчуження будинку, заяви про надання згоди на дарування будинку, договору дарування житлового будинку, витребування житлового будинку і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно закрито в зв`язку зі смертю позивачки ОСОБА_7 .

Також до матеріалів кримінального провадження долучено клопотання потерпілого ОСОБА_8 в якому він просить ініціювати слідчі дії, а саме звернутись до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а також на земельну ділянку під зазначеним будинком, оскільки у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 існує загроза зняття арешту з зазначеного будинку, з метою запобігти спробам будь-якого способу відчуження зазначеного майна до закінчення досудового розслідування.

Крім того, до матеріалів кримінального провадження долучено клопотання адвоката потерпілого ОСОБА_8 в якому він просить визнати речовим доказом житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ,та накласти на нього арешт.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 45, загальна площа (кв.м.): 120,79, житлова площа (кв.м.): 39,6, опис: жилий будинок, АДРЕСА_4 , 79 кв.м., на підставі договору дарування на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 . Земельна ділянка кадастровий номер :02:004:0378 площею 0,06 га за адресою : Запорізька область, Приазовська сільська рада, с. Степанівка Перша на підставі договору дарування на праві приватної власності (розмір частки 1/1) належить ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Таким чином, з метою запобігти спробам будь-якого способу відчуження зазначеного майна до закінчення досудового розслідування, досудове слідство вважає за необхідне накласти арешти на нерухоме майно: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 45, загальна площа (кв.м.): 120,79, житлова площа (кв.м.): 39,6, опис: жилий будинок, 1А, 120, 79 кв.м., та земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0378 площею 0,06 га за адресою : Запорізька область, Приазовська сільська рада, с. Степанівка Перша.

У судовому засіданні, слідчий СВ Дніпровського ВП ГУПН в Запорізькій області підтримав своє клопотання з підстав, викладених у ньому та просив суд її задовольнити.

Розглянувши клопотання слідчого, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою запобігти спробам будь-якого способу відчуження зазначеного майна до закінчення досудового розслідування.

Проте, в ході судового розгляду, слідчий не довів суду доказів в обґрунтування свого клопотання, зокрема щодо спроб або способу відчуження зазначеного майна.

З матеріалів клопотання навпаки вбачається, що ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області по цивільній справі накладено арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 .

Даний арешт не скасований, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, не доведено в суді саме статус ОСОБА_9 , або його доньки ОСОБА_11 .

Також слід зазначити, що жодній особі у даному провадженні не повідомлено про підозру, відповідно, цивільні позови у провадженні також відсутні.

Таким чином, з клопотання слідчого незрозуміло, яке саме відношення вказане вище майно має до даного кримінального провадження, та як воно може бути використано в якості доказу.

З врахуванням викладеного, слідчий судді вважає, що жодної з передбачених законом підстав для накладення арешту на вилучене майно слідчим і прокурором не доведено.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУПН в Запорізькій області про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0002201 від 04.07.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУПН в Запорізькій області ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0002201 від 04.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1