ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/188/20 Номер провадження 11-кп/814/351/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисників обвинуваченихОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000224 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Терешки Полтавського району та області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий:

19 червня 2020 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ч.1 та ч.4 ст.358, ч.1 ст.70, ст.75 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі .

Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 19 червня 2020 року щодо ОСОБА_9 постановлено виконувати самостійно.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Чапаєвка та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий, останній раз:

08 вересня 2020 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.369, ч.1 та ч.4 ст.70 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком суду та за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2020 року, остаточно засуджений на п`ять років шість місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави 628,04 грн за проведення судових експертиз.
Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

05 листопада 2019 року близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою, таємно, а обвинувачений ОСОБА_10 повторно, шляхом відмикання металевого замка проникли до приміщення гаража, розташованого по АДРЕСА_3 , що належить потерпілому ОСОБА_12 , звідки викрали бензопилу та електроінструмент загальною вартістю 3300 грн.
У грудні 2019 року обвинувачені у цьому ж селі, за попередньою змовою, таємно, повторно, шляхом злому металевого замка проникли до приміщення гаража, що належить ОСОБА_13 , звідки викрали електроподовжувач вартістю 250 грн.
У грудні 2019 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , у цьому ж населеному пункті, за попередньою змовою, таємно, повторно, таким же способом проникли до приміщення гаража, що належить ОСОБА_14 , звідки викрали металеву каністру об`ємом 40 л, заповнену бензином марки А-95, загальною вартістю 1104 грн.
06 січня 2020 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , таємно, повторно, шляхом пошкодження замка, проник до приміщення гаража, належного потерпілому ОСОБА_15 та незаконно заволодів його автомобілем ІЖ-21251, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить змінити вирок суду щодо ОСОБА_9 та призначити підзахисному покарання із застосуванням статей 69 та 75 КК України у виді 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
При цьому звертає увагу на щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та молодий вік обвинуваченого ОСОБА_9 .
Вказує на посередню характеристику за місцем проживання, а також на досудову доповідь представника органу пробації, за змістом якої ОСОБА_9 не становить високої небезпеки для суспільства, а його виправлення можливе без позбавлення волі.
Крім того, зазначає, що більшість потерпілих у кримінальному провадженні не наполягали на призначенні суворого покарання.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_10 просить пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст.69 КК України, врахувавши щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік, часткове відшкодування шкоди шляхом повернення майна , стан здоров`я та наявність батьків, які не працюють.
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_16 , який не підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , його захисника ОСОБА_7 , який просив пом`якшити призначене ОСОБА_16 покарання, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_17 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість обох обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених у вироку обставин і кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, а ОСОБА_9 - за ч.3 ст.185 цього Кодексу, в апеляційних скаргах не спростовуються.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 про можливість пом`якшення призначеного покарання є непереконливими.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ч.2 ст.50 цього Кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Покарання обом обвинуваченим призначене з дотриманням наведених вимог КК України, в межах санкцій інкримінованих злочинів, з урахуванням ступеню їх тяжкості, обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі і наведених в апеляційних скаргах, а також даних про особи винних.
При цьому ОСОБА_9 покарання визначене в мінімальному розмірі, а ОСОБА_10 - наближене до мінімального, передбаченого в даному випадку законом, з огляду на застосування приписів ч.1 та ч.4 ст.70 КК України.
Враховуючи, що ОСОБА_10 , будучи неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів проти власності, невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив ряд крадіжок, не працює, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.
Всупереч доводам захисника, місцевий суд також належним чином обґрунтував неможливість застосування ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_9 та звільнення від його відбування з випробуванням з іспитовим строком.
При цьому суд правильно врахував висновок представника органу пробації, який оцінив ризик вчинення повторного кримінального правопорушення як високий, а можливість виконання покарання у громаді лише у винятковому випадку. Також, мотивуючи неможливість застосування ст.75 КК України, суд обґрунтовано взяв до уваги думку потерпілої ОСОБА_14 , яка наполягала на суворому покаранні, кількість епізодів злочинної діяльності ОСОБА_9 та дані про його особу, відповідно до яких обвинувачений не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, не бажає ставати на шлях виправлення та проявляє схильність до протиправної поведінки.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Диканського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2020 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою,- в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4