КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/385/21
Провадження № 1-кс/534/113/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ТОВ ФК «Інтайм Фінанс» та ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 (за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР за №0000021 від 09.03.2021) про накладення арешту,
встановив:
Прокурор Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 з позбавленням права відчуження та розпорядження.
На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що до Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури надійшло звернення ОСОБА_6 про те, що невідомі особи, з приміщення квартири АДРЕСА_1 викрали належні їй речі. За вказаним фактом внесено відомості до ЄДРСР під № 0000021 за ч. 3 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування даного кримінального правопорушення, ОСОБА_6 повідомила, що останні 13 років вона разом з донькою проживає у вказаній квартирі, яку було придбано у шлюбі з ОСОБА_7 та була зареєстрована за останнім, крім того вказана квартира є заставним майном і відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 04.03.2021 право власності на вказану квартиру перейшло від ОСОБА_7 до ОСОБА_4
02.03.2021 невідомі особи, які представились працівниками ФК «Інтайм фінанс» проникли до приміщення квартири, вказавши при цьому, що вони є новими власниками, після чого ОСОБА_6 виявила, що з квартири зникли речі, однак в той же день вказана компанія змінила вхідні двері і через неможливість потрапляти туди будь кого ,через що точний перелік викраденого майна вказати потерпіла не може.
Вважає, що законність переходу права власності на згадане нерухоме майно не узгоджується із нормативними приписами ЗУ «Про мораторій на стягнення громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив накласти арешт на вказану квартиру.
Представник ТОФ ФК «Інтайм Фінанс» та ОСОБА_4 ОСОБА_5 просила в задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.
Заслухавши думку прокурора, представника ТОФ ФК «Інтайм Фінанс» та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що 09.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.08.2007 ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до п. 3 вказаного договору, покупець сплатив повністю вартість квартири 08.08.2007 кредитними коштами наданими ТОВ Банк «Фінанси та кредит». Також відповідно до п. 7 вказаного договору згода іншого з подружжя покупця, тобто ОСОБА_6 на вчинення вказаного правочину одержана у встановленому законом порядку, оскільки вказаний договір було вчинено в період перебування ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 .
08.08.2007 р. між ОСОБА_7 і ВАТ ( нині ПАТ) «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений іпотечний договір № 4/PVNZ3-08-07, посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстр. № 6820/5445688, за умовами якого ОСОБА_7 передав вищезазначену квартиру в іпотеку в забезпечення повернення кредитних ресурсів виданих за кредитним договором № 4/PVN3-08-07 від 08.07.2007.
Наразі відбулося відступлення права вимоги іпотекодержателя за вищезазначеним іпотечним договором замість АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс».
Слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.127 КПК України, основною метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до кола яких відноситься арешт майна, є досягнення дієвості цього провадження.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені кримінальним процесуальним Законом заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного й сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 7.11.2013 року у справі "Бєлоусов проти України" зазначив, що будь-яке втручання згідно з п.1 ст. 8 конвенції повинне бути виправданим у розумінні п.2 як таке, що здійснюється "згідно із законом" і є "необхідним у демократичному суспільстві" задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання "згідно із законом" вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою ст. 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання державних органів.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.03.20221, нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до приватної власності ОСОБА_4 розмір частки 1/1, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за № 56939762 від 04.03.2021, приватного нотаріуса ОСОБА_9 , яке на даний час не скасоване.
Відповідно до протоколу допиту потерпілого від 10.03.2021 в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000021 від 09.03.2021 ОСОБА_6 пояснила, що останні 13 років вона разом з донькою проживає у квартирі АДРЕСА_1 , яку було придбано у шлюбі з ОСОБА_7 та була зареєстрована за останнім, крім того вказана квартира є заставним майном і відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 04.03.2021 право власності на вказану квартиру перейшло від ОСОБА_7 до ОСОБА_4 02.03.2021 невідомі особи, які представились працівниками ФК «Інтайм фінанс» проникли до приміщення квартири, вказавши при цьому, що вони є новими власниками, після чого ОСОБА_6 виявила, що з квартири зникли речі,в тому числі золоті прикраси та гроші.
При цьому на підтвердження обставин щодо викрадення майна потерпілої прокурором не надано жодного доказу.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння що підпадає під ознаки діяння передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням неправомірної вигоди яка отримана юридичною особою розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження наслідки арешту майна для підозрюваного обвинуваченого засудженого третіх осіб.

Зокрема при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням неправомірної вигоди яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

В клопотанні прокурор посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_4 може слугувати забезпеченням відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням .

При цьому суду не надано доказів щодо вартості майна, яке належить арештувати та не надано доказів щодо розміру шкоди, яка була завдана вказаним кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (частина восьма статті 170 КПК України).
Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким що ґрунтується на припущеннях.

На підставі викладених обставин в клопотанні прокурора необхідно відмовити у звязку з недоведеністю необхідності арешту майна.

Керуючись ст.ст.98,170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
В клопотанні прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1