Справа № 357/2418/20
У Х В А Л А
про дозвіл на затримання з метою приводу

26 квітня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

здійснюючи підготовче провадження у закритому підготовчому засіданні в м. Біла Церква за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 000703, яке внесене до ЄРДР 20 лютого 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, установив таке.

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу та про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Вони мотивовані тим, що обвинувачений ОСОБА_4 обов`язки, передбачені КПК України не виконує, в підготовчі засідання не з`являється, про причини неявки не повідомляє, оголошувався в розшук, після закінчення якого знову не з`явився.

Вказане свідчить про умисне небажання ОСОБА_4 не з`являтися до суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Вважала, що ці обставини, разом з відомими даними про особу ОСОБА_4 свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 177, 183 КПК України, для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В зв`язку із цим, зазначала, що існують обставини, передбачені ст. 188 КПК України, для надання дозволу з метою приводу.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинуваться за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за таких обставин.

17 лютого 2020 року близько 14:40 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до філії ПТ «Ломбард Парус» № 70, що розташований по вул. Леваневського, 57 в м. Біла Церква Київської області. Перебуваючи у вказаному приміщенні, у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з підлоги, біля каси філії ПТ «Ломбард Парус» № 70, викрав перфоратор марки «Зеніт ZPP-1250 DFR PROFI», який був виставлений на продаж, вартістю 1 329,67 грн., належного філії ПТ «Ломбард Парус» № 70.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив філії ПТ «Ломбард Парус» № 70 майнової шкоди на суму 1 329,67 грн.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2020 року ОСОБА_4 оголошувався в розшук.

Відповідно до листа Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області № 11555/109/1100/03-2021 від 16 квітня 2021 року, у зв`язку із встановленням місця знаходження ОСОБА_4 розшук завершений.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 раніше судимий, непрацюючий, розлучений, утриманців не має.

Відповідно до заявки на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення від 28 лютого 2019 року, ОСОБА_4 просив надсилати йому повістки на мобільний номер телефону НОМЕР_1 .

Положення закону та мотиви, якими керувався суд при постановленні ухвали.
Суд зазначає, що згідно із ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, розгляд клопотання, про застосування запобіжного заходу, без участі обвинуваченого не передбачений.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України, передбачає покарання, у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Отже, ОСОБА_4 є особою, до якої може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в суді на стадії підготовчого провадження, значимим є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Це обумовлюється тим, що на цій стадії суд, не перевіряє обґрунтованість підозри, оскільки остання перестала існувати і на її заміну висунуте обвинувачення.

Його обґрунтованість вирішується при ухваленні вироку, що визначено у ст. 368 КПК України.

Суд вважає, що прокурором ОСОБА_3 доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 в підготовчі засідання від 25 травня 2020 року, 23 червня 2020 року, 23 липня 2020 року, не з`являвся.

При цьому, про причини неявки Білоцерківський міськрайонний суд Київської області не повідомляв.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2020 року оголошувався в розшук, після встановлення місця знаходження в підготовче засідання від 26 квітня 2021 року не з`явився, про його час та місце повідомлявся під розписку, тобто в порядку ст. 135, 136 КПК України.

Судом установлено, що згідно із заявкою на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення від 28 лютого 2019 року, ОСОБА_4 просив надсилати йому повістки на мобільний номер телефону НОМЕР_1 .

Згідно з обвинувальним актом, його місцем реєстрації є АДРЕСА_1 , а проживання - АДРЕСА_2 .

Про їх зміну, він не повідомляв.

Натомість, судові виклики, ані засобами поштового зв`язку, ані за вказаним номером мобільного телефону ОСОБА_4 не отримує, вони повертаються не врученими.

Суд зазначає, що хоч і Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання процесуальними правами є загально-правовим принципом і поширюється на всі галузі права. А відтак та обставина, що засуджений не отримував судові повідомлення, що надсилалися на вказану ним адресу, тобто не виявляв бажання прийти до поштового відділення для отримання судових повідомлень, та продовж майже півроку не цікавився станом розгляду його касаційної скарги і є проявом такого зловживання.
Отже, суд вважає, що вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 ухиляється та буде в подальшому ухилятися від суду.

В зв`язку із цим, суд вважає, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а досягнення мети запобіжного заходу визначеного у ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на поведінку ОСОБА_4 , відсутність у нього соціальних зв`язків, які заслуговують на довіру, неможливе, більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою.

Таким чином, викладене, свідчить про те, що наявні підстави, передбачені ст. 189 КК України, для надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу.

Натомість, відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Отже, ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого має обмежений строк дії, який перевищує строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке без участі обвинуваченого не розглядається.

В зв`язку із цим, на даний час, підстав для розгляду питання щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає.

Керуючись ст. 89-191 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - залишити без розгляду.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу, - задовольнити.

Надати працівникам Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу.

Вказати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В разі затримання, доставити ОСОБА_4 , протягом 36 годин з моменту затримання, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за адресою: вул. Першотравнева, буд. 4 «а», м. Біла Церква.

Про затримання ОСОБА_4 повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , за адресою: вул. Шолом-Алейхема, буд. 36, м. Біла Церква.

Згідно із ч. 5 ст. 191 КПК України, службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Встановити строк дії ухвали шість місяців, який обчислюється з дати її постановлення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала втрачає силу з моменту: приводу обвинуваченого до суду, або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або добровільного з`явлення обвинуваченого до суду.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_1