ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадж. № 11-кп/807/936/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянула 24 травня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

ОСОБА_8 , будучи особою раніше судимою за скоєння корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин.
17.10.2018, приблизно о 10 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи у приміщенні гуртожитку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якості гостя, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з кімнати для сушіння речей, викрав спортивний костюм марки «Із» червоного кольору, вартістю 900 грн., без врахування ПДВ, що належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальних збитків на вказану суму.
У подальшому, ОСОБА_8 , вказаний спортивний костюм поклав до свого рюкзаку та вийшов з кімнати, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Окрім цього, 17.10.2018, приблизно об 11 годині 05 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в якості гостя у приміщенні гуртожитку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з коридору викрав валізу для речей марки «Т.Теngtingniani», чорно-сірого кольору, вартістю 2000 грн., без врахування ПДВ, що належить ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальних збитків на вказану суму.
У подальшому, ОСОБА_8 вказану валізу для речей виніс з приміщення гуртожитку, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2021 року з урахуванням ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2021 року про виправлення описки:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 5 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш судового покарання призначеного за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.02.2020, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 5 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ухвалено обвинуваченому рахувати з 27.04.2020 року.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду необґрунтованим та таким, що підлягає зміні в частині призначення покарання в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості покарання та особі засудженого внаслідок його суворості.

Просить вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяця. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12.02.2020 р., більш суворим покаранням, остаточно призначивши покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом при призначенні покарання ОСОБА_8 не повній мірі враховано особу обвинуваченого, його відношення до скоєного - щире каяття, наявність постійного місця проживання, повне відшкодування шкоди потерпілому.

Крім того, вказує про наявність у ОСОБА_8 дружини, яка тяжко хворіє, є інвалідом першої групи, потребує постійного стороннього догляду.

Вважає, що за таких обставин призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді 2 років 5 місяців позбавлення волі не відповідає особі засудженого та не здатне виконати мету покарання, передбачену ст.50 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, пославшись на наявність у обвинуваченого матері, хворої дружини та неповнолітньої дитини, просила задовольнити апеляційні вимоги.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях та кваліфікацію дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги захисника щодо призначеного покарання ОСОБА_8 судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий, зокрема і за злочини проти власності, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, має місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак з 01.05.2003 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності», за сімейним станом ОСОБА_8 одружений, має утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований.

Одночасно,відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття та сприяння ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні розкриттю злочину.

Крім того, місцевим судом на підтвердження саме такого виду та розміру призначеного покарання віднесено те, що обвинуваченого, який раніше неодноразово був судимий за злочини проти власності, відбував покарання у виді реального позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини, офіційно не працевлаштований, однак одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, поведінку обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, який неодноразово не з`являвся у судові засідання, у зв`язку з чим до нього застосовувались примусові приводи, та він оголошувався у розшук, а також те, що матеріальна шкода, завдана злочином відшкодована потерпілим, шляхом повернення викраденого майна.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі відомості в достатньому об`ємі, які характеризують обвинуваченого, його ставлення до скоєного та обґрунтовано призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах, наближених до мінімальних, визначених відповідними частинами санкцій статей та положеннями ст. 63 КК України із застосуванням положень ст. 70 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення призначеного ОСОБА_8 покарання.

Наявність судимостей за аналогічні умисні корисливі кримінальні правопорушення у сукупності із вчиненням інкримінованих злочинів в короткий проміжок часу та невдовзі після звільнення з місць відбування покарання за вироком Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 02.02.2016 року, на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 , що давало суду підстав для призначення саме такого розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Відбуття реального покарання за попередніми вироками не спонукало ОСОБА_8 до критичної оцінки своїх протиправних дій. Подальше вчинення злочинів засвідчує усталену протиправну поведінку з боку обвинуваченого.

Обставини, на які посилається сторона захисту, як на підстави для пом`якшення розміру покарання, судом першої інстанції були взяті до уваги, про що свідчить зміст оскаржуваного вироку та призначення ОСОБА_8 за інкриміновані кримінальні правопорушення покарання майже в мінімальній межі.

Вагомих обставин, які б можна було віднести на користь зменшення призначеного покарання апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює визнання доводів захисника як неспроможних.

Призначене місцевим судом покарання, з огляду на сукупність оцінених судом обставин щодо скоєних злочинів та особи ОСОБА_8 , вочевидь не можна вважати невідповідним ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок суворості, що вказує на безпідставність доводів сторони захисту.

Твердження захисника щодо відшкодування обвинуваченим шкоди в повному обсязі для зменшення розміру призначеного покарання, є надуманими, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать про повернення працівниками поліції викраденого майна його володільцям, що мало місце внаслідок вилучення співробітниками поліції викрадених речей та повернення їх володільцям. Отже, за таких обставин відсутні підстави стверджувати про добровільність дій ОСОБА_8 щодо відшкодування шкоди.

Аргументи захисника щодо наявності у ОСОБА_8 дружини, яка тяжко хворіє, є інвалідом першої групи, потребує постійного стороннього догляду не є достатньо переконливими обставинами для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчинених злочинів, та можливість пом`якшити розмір призначеного покарання

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів, вважає необхідним вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2021 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4