Справа № 303/2228/21
Провадження № 1-кп/303/474/21
ряд. стат. звіту № 387
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2019 року за № 0000568 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2021 року за № 0000008, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою ухилитися від проходження військової служби, під час дії особливого періоду, з 15.04.2019 по 03.10.2019 року та з 07.07.2020 року по 25.02.2021 року, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 окремої гірсько-піхотної бригади, та був відсутній на військовій службі, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що дійсно він 15.04.2019 року, повернувшись із зони проведення АТО, самовільно залишив розташування військової частини і поїхав додому, оскільки на той час хворів його батько. Через деякий час батько помер, тому він залишився вдома і тривалий час не повертався до військової частини. В подальшому, 07.07.2020 року він знову самовільно залишив військову частину і перебував вдома до 25.02.2021 року, хоча на це не було якихось поважних причин. На даний час продовжує нести службу у вказаній частині.
Під час проходження служби він кілька разів приймав участь у проведенні антитерористичної операції, є учасником бойових дій.
Визнаючи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений просить не досліджувати всі обставини справи, обмежитись його допитом та дослідженням документів, що характеризують його особу.
У відповідності до ст.349 КПК України, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В зв`язку з цим суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, оскільки всі ці обставини ним визнаються, ніким не оспорюються, а обмежився тільки допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, тобто самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), доведена повністю, його дії кваліфіковано вірно.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, зокрема про те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжкого злочину, він раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та безпосередня участь в проведенні Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Судові витрати по справі відсутні. Арешт на майно не накладався.
Керуючись ст. 84-86, 94, 95, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1