г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1075/21
Номер провадження 1-кп/213/198/21
В И Р О К
Іменем України

28 липня 2021 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке винесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 12.03.2021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Улан-Уде, Бурятія, Російської Федерації, громадянин України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, освіта базова вища, раніше неодноразово судимого:

22.04.2005 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.263 КК України до 2 років та 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

13.12.2005 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.304 ч.1 ст.70,71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 25.04.2007 року умовно-достроково з невідбутим терміном 7 місяців 17 днів;

02.02.2009 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

20.03.2009 Голосіївським районним судом міста Києва за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився 20.11.2009 року умовно достроково з невідбутим терміном 3 місяці 15 днів;

24.05.2011 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 27.08.2015 умовно-достроково з невідбутим терміном 1 рік 6 місяців 24 дні;

14.12.2015 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 14.09.2018 року по відбуттю строку покарання;

13.07.2016 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.310, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України, до 3 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

20.07.2016 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.05.2011, і остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 14.09.2018 року по відбуттю строку покарання;

09.12.2020 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, штраф сплачений,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07.03.2021, близько 14:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , зустрів свою знайому ОСОБА_6 , з якою вони почали спілкуватись на спільні теми. В ході спілкування ОСОБА_4 запропонував спільно розпити спиртні напої, а саме горілку, за місцем його мешкання, на що ОСОБА_6 погодилась. Далі вказані особи разом направились до місця мешкання ОСОБА_4 , а саме АДРЕСА_2 з метою спільного вживання алкогольних напоїв. Прийшовши до вказаної квартири, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , почали спільно розпивати спиртні напої, в ході чого ОСОБА_6 демонструвала свій мобільний телефон марки «Vivo» моделі «Y11», 3/32 IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 ОСОБА_4 , після чого поклала його до кишені своєї куртки, що знаходилась в гардеробі коридору біля входу до квартири. По закінченню вживання алкогольних напоїв вказані особи лягли відпочивати.

Надалі, 08.03.2021 приблизно о 04:30 ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , прокинувся, та помітивши, що гр. ОСОБА_6 спить та не спостерігає за його діями, достеменно знаючи, що її мобільний телефон марки «Vivo» моделі «Y11», 3/32 IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , знаходиться в кишені її куртки, що знаходилась в гардеробі коридорі, діючи таємно від вказаної особи, переслідуючи корисливу мету, умисно, протиправно, безоплатно, діючи повторно і поза волею власника, взяв вказаний мобільний телефон марки «Vivo» моделі «Y11», 3/32, IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , після чого поклав його до кишені своїх штанів, та протиправно утримуючи вказане чуже майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись у подальшому вказаним чужим майном як своїм власним, завдавши таким чином відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №CE-19/104-21/9702 від 24.03.2021 майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 у розмірі 2283,33 гривень.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю, пояснивши суду, що дійсно в 08 березня 2021 викрав у ОСОБА_6 її мобільний телефон при зазначених обставинах. Свою вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та захисник, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилась надала письмову заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває, раніше неодноразово був судимий, свою вину визнав у повному обсязі, заподіяна потерпілій матеріальна шкода не відшкодована, але цивільний позов потерпілою не заявлений, остання претензій до обвинуваченого не має, про що надала письмову заяву, а також враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст.66 КК України відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України суд відносить рецидив злочинів.

Також суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється, як високий, та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виконання покарання ОСОБА_4 у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. На думку органу пробації, у разі якщо суд дійде до висновку про можливість застосування до обвинуваченого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, то доцільно покласти на засудженого додаткові обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Із врахуванням викладеного суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, однак із звільненням його від відбування покарання в порядку, передбаченому ст.ст.75,76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати тяжкості скоєного ним злочину і сприятиме його виправленню.

Призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту або обмеження волі, а також застосування ст.69 КК України суд вважає недоцільним, оскільки він вчинив злочин, маючи не зняті та непогашені судимості, і це не буде відповідати тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, його особистості і не буде сприяти його виправленню.

Питання речових доказів та документів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.
Приймаючи до уваги положення ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта на суму 653,80 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину, буде періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання, не буде виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленям уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного і працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) та виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази та документи:
- коробку від мобільного телефону фірми «Vivo» та товарний чек від 16.03.2020, які згідно зі зберігальною розпискою /а.с.15, т.2/ передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 ;

-договір KR-15.3596/0 від 08.03.2021 /а.с.33, т.2/, CD-R диск із відеозаписом з камер спостереження /а.с.39, т.2/, приєднані до матеріалів кримінального провадження, зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 653,80 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку, звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1