Справа № 298/412/21
Номер провадження 1-кс/298/183/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний заяву прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Великоберезнянського районного суду ОСОБА_5 у провадженні за клопотанням захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2021 року до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 надійшла заява про відвід слідчого судді ОСОБА_5 у вказаному вище провадженні.

Заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 прокурор мотивує тим, що на розгляді у судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_5 перебуває цивільна справа №298/389/21 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу. І саме по собі, розгляд однією і тією ж суддею вищевказаних справ на його думку, не забезпечує принцип «безсторонності». А тому заявляє відвід слідчому судді ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_5 підтримав та просили її задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, суд приходить до таких висновків.

Відповідно ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно зі ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Однак, наведені обставини, на думку суду, у розумінні п.4 ч.1 ст.75 КПК України, не є такими, що можуть викликати у сторонньої особи сумнів в неупередженості судді, який здійснює розгляд справи, суд вважає, що подана заява про відвід є необґрунтованою.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді, під час судового провадження, є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З огляду на викладене, та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 21, 75, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Великоберезнянського районного суду ОСОБА_5 у провадженні за клопотанням захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.332 КК України

Ухвала остаточна і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1