№ провадження 1-кп/606/87/21
Справа № 606/47/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000102, внесеного 03.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Різдвяни, Теребовлянського району, Тернопільської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, із середньою спеціальною освітою, непрацюючої, на утриманні має одну неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2020 року близько 08 години 40 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухаючись по вул.Грушевського, що в селі Дарахів Теребовлянського району біля фігури Матері Божої зустрів ОСОБА_3 , яка розпочала з ним словесний конфлікт. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на завдання фізичного болю ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 26 листопада 2020 року близько 08 години 40 хвилин, перебуваючи по вулиці Грушевського в селі Дарахів Теребовлянського району навпроти фігури Матері Божої, та знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, розуміючи караність свого діяння, умисно нанесла один удар рукою в область обличчя малолітнього ОСОБА_6 , в результаті якого останній відчув фізичну біль, однак тілесних ушкоджень не отримав.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КК України умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнала повністю. У вчиненому щиро розкаялась.

Обвинувачена ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилась зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилась від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 винна в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винної та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно статті 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до статті 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дітей.

Обставиною, яка пом?якшує покарання обвинуваченої згідно статті 66 КК України є щире каяття.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом враховується, особа винної, її вік, стан здоров`я, а також те, що така раніше не судима, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, наявність на утриманні однієї малолітньої дитини, та її поведінку до, під час та після вчиненого правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді штрафу в дохід держави.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.126 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1