Справа № 947/7252/20
Провадження № 1-кп/947/250/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000580 від 24.02.2020 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешкаючого за адресу: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 , раніше судимого:
-28.09.2020 року Київським районним судом міста Одеси за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 15 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
23.02.2020 року. більш точний час не встановлено, обвинувачений ОСОБА_6 у невстановленої особи за допомогою мережі Інтернет, замовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР.
Після чого, приблизно о 23:00 годині ОСОБА_6 , отримав адресу схованки, а саме: м. Одеса, біля парку «411 батареї», прибувши куди, біля забору, забрав полімерні пакети із вищевказаною особливо небезпечною психотропною речовиною, тим самим незаконно її придбав та почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.
24.02.2020 року о 00:00 годині біля будинку №2 по вулиці Білоруська в місті Одесі співробітниками поліції у обвинуваченого ОСОБА_6 було виявлено та у подальшому вилучено три полімерні пакети із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено РVР, загальний кількісний вміст якої становить 1, 9909 г, що є великими розмірами, яку обвинувачений ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що 23.02.2020 року він в Інтернеті замов психотропну речовину, РVР, йому повідомили адресу схованки, він приїхав до парку «411 батареї» де біля забору забрав полімерні пакети з РVР, та став зберігати їх при собі для особистого вживання. Потім 24.02.2020 року його зупинили співробітники поліції, яки у нього виявили та вилучили психотропну речовину, РVР. У скоєному кається, просить суворого його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 309 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Як встановлено судом, ОСОБА_6 засуджено вироком Київського районного суду міста Одеси від 28.09.2020 року за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 15 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Тому, з огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, 24.02.2020 року, тобто до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , на час вчинення злочину не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та приймаючі до уваги обставини скоєного злочину, котре спрямовано у першу чергу проти особистого здоров`я, ненастання тяжких наслідків, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначення покарання ОСОБА_6 з застосуванням вимог ст. 75 КК України буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Крім того, відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст.. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 23.09.2019 (справа №199/1496/17) зазначила що, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України. Самостійне виконання вироків порушує приписи ч. 4 ст. 70 КК України, які не визначають відмінних варіантів призначення покарання залежно від того, чи застосовано при призначенні покарання звільнення від його відбування з випробуванням.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_6 на користь держави за проведення судових експертиз в сумі 1 570гривень 10 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 28.09.2020 року, більш суворим за цим вироком, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 ( два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовій доказ: РVР, загальний кількісний вміст якої становить 1, 9909 г,знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави за проведення судової експертизи в сумі 1 570 гривні 10 копійок.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1