КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретарів ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000268, внесеного до ЄРДР 10 квітня 2019 року, № 0000983, внесеного до ЄРДР 2 жовтня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 31 березня 2020 року, яким
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Широка Балка, Білозерського р-ну, Херсонської обл., громадянин України, який зареєстрований за адресою6 АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- вироком Дніпровського районного суду м. Херсон за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 142 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі, звільнений 28 жовтня 2009 року по відбуттю строку покарання,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців;
- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 5 місяців,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він вчинив кримінальні правопорушення, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення, вчиненому повторно; у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення, вчиненому повторно; та у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у житло, за таких обставин.
28 вересня 2018 року приблизно о 10 годині, більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи при собі металевий лом «фомку», який попередньо взяв з місця свого проживання, дістався пішки до вулиці Малишка в місті Обухів, де побачив не огороджене домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, і на території домоволодіння відсутні господарі, зайшов з тильної сторони будинку до підвального приміщення, та, скориставшись металевим ломом «фомкою», зламав навісний замок вхідних дверей підвального приміщення, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_7 , увійшов до підвального приміщення, звідки таємно викрав п`ятиступеневу коробку перемикання передач в зборі від автомобіля «Toyota Highlander», 2011 року випуску, ринкова вартість якої з урахуванням зносу згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 438 від 31 січня 2019 року, складає 44615,73 (сорок чотири тисячі шістсот п`ятнадцять гривень 73 коп.), металеві кутники довжиною 1,5 см, шириною 0,5x0,5 см, товщиною 12 мм в кількості 30 штук, ринкова вартість яких з урахуванням зносу згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 438 від 31.01.2019 року, складає 1784,25 (одна тисяча сімсот вісімдесят чотири гривні 25 коп.), паливний насос для автомобіля «Камаз 4110», ринкова вартість якого з урахуванням зносу згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 438 від 31 січня 2019 року, складає 1480,0 (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень 00 коп), шатуни в кількості 8 штук для автомобіля «Камаз 4110» 2016 року випуску, ринкова вартість яких з урахуванням зносу згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 438 від 31 січня 2019 року, складає 3040,00 (три тисячі сорок гривень 00 коп.), тим самим обернув викрадене на власну користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 , матеріальних збитків на суму 50919 грн. 68 коп. (68 тис. 819 грн. 98 коп.).
Крім того, 23 грудня 2018 року ОСОБА_7 , близько 15 години, більш точного часу судом не встановлено, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, через прилеглу територію потрапив до території домоволодіння АДРЕСА_4 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_13 , де шляхом пошкодження замків проник до господарського приміщення, що розташоване на території вказаного домоволодіння.
В подальшому, перебуваючи в даному господарському приміщенні на території вище вказаного домоволодіння АДРЕСА_4 ОСОБА_7 , взяв металеву тачку, яка знаходилась у середині приміщення та склав на неї вироби з металу, після чого вивіз вказану тачку з металевими виробами з господарського приміщення, та шляхом перекусування металевої сітки-рабиці, пройшовши в утворений отвір, намагався покинути територію домоволодіння з викраденим майном, а саме: з баком з нержавіючої сталі вагою 30 кг; коробкою алюмінієвою вагою 3 кг; валом зі сталі вагою 4 кг; двома тарілками для різки фруктів з нержавіючої сталі вагою 2 кг кожна; фрагментом труби з нержавіючої сталі вагою 8 кг; металевою саморобною тачкою зі сталі вагою 8 кг. При цьому, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_7 свій злочинний умисел не довів до кінця, з причин, які не залежали вій його волі, так як на відстані близько 20-ти метрів від домоволодіння був зупинений ОСОБА_14 .
Ринкова вартість вказаного майна, яке намагався викрасти ОСОБА_7 , згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 13-1/34 від 29 січня 2019 року, за цінами ринку металобрухту, становить 1031,85 (одна тисяча тридцять одна грн. 85 коп.).
Також, ОСОБА_7 9 квітня 2019 року близько 10 години 00 хвилин, точного часу судом не встановлено, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом перелазу через паркан потрапив до території домоволодіння АДРЕСА_4 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_15 , де шляхом пошкодження замків вхідних дверей проник до приміщення будинку, що розташоване на території вказаного домоволодіння.
В подальшому, перебуваючи в приміщенні будинку на території вище вказаного домоволодіння, ОСОБА_7 , у сумку сірого кольору, яку приніс з собою, склав столові предмети, а саме ложки, в кількості 73 штук, вартість яких згідно висновку експерта № 13-1/810 від 8 травня 2019 року станом на 9 квітня 2019 року становить 267,91грн (двісті шістдесят сім грн. 91 коп.), та попрямував до виходу з будинку, однак в цей час був виявлений, / власником будинку ОСОБА_15 , після чого, ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії викрито, з метою уникнення відшкодування маючи намір втекти, правою рукою відштовхнув потерпілого ОСОБА_15 в область обличчя, який в той час стояв в пройомі дверей, при цьому спричинивши фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень, потому ОСОБА_7 , не вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, які не залежали від його волі, через вхідні двері вибіг з будинку та з місця вчинення злочину зник, при цьому залишивши речі, які збирався викрасти у середині будинку.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислюється з 11 квітня 2019 року включно.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено тримання під вартою до вступу вироку в законну силу в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».
Цим же вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_16 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок першої інстанції скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення

менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за фактом вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_15 , виходячи з того, що обвинувачений у судовому засіданні показав, що не мав наміру вчиняти грабіж щодо потерпілого, але судом не взято до уваги те, що згідно п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року №10 Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами, і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій. Коли винна особа вже отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися протиправно вилученим майном, але застосовує насильство лише з метою уникнення затримання, її дії не можуть визнаватися грабежем, поєднаним з насильством. Залежно від способу вилучення майна вони можуть розцінюватись як крадіжка або грабіж.

Як зазначає апелянт, згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_15 у той час, коли він увійшов до будинку та намагався зайти до кімнати, він отримав удар в голову, а у особи, яка його вдарила, з рук випала сумка зі столовими приборами, що свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на продовження заволодіння майном, навіть коли його дії вже були викриті потерпілим.
На переконання апелянта, судом не оцінені такі показання потерпілого, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, та подальшої невірної кваліфікації дій ОСОБА_7 , незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. Окремо апелянт посилається на те, що судом не враховано, що ОСОБА_7 вину визнав не за всіма епізодами злочинної діяльності, не розкаявся у вчиненому, вводив суд в оману щодо дійсних намірів перебування за місцем вчинення злочину, надавав неправдиві дані щодо притягнення до кримінальної відповідальності.
Апелянт переконаний, що судом не враховане те, що на момент вчинення крадіжок за епізодами від 24 грудня 2018 року щодо обвинуваченого розглядався обвинувальний акт Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України. У подальшому в ході досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 15 ч. З ст. 185, ч. З ст. 185 КК України, та було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Не зважаючи на такі обставини, ОСОБА_7 повторно вчинив корисливий злочин 9 квітня 2019 року, що прямо вказує на його схильність до вчинення злочинів, небажання стати на шлях виправлення та неможливість виправлення без застосування більш суворого покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок місцевого суду скасувати та постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржуваний вирок не відповідає нормам Конституції України, КПК України та судовій практиці, а тому повинен бути скасований, а дана справа повинна бути ретельно переглянута апеляційним судом.
Так, захисник вказує на те, що обвинувальні акти, згідно з якими здійснювався розгляд даного кримінального провадження, не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містять вірної правової кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення відповідно до викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Як зазначає захисник, по першому епізоду обвинуваченому інкримінується така кваліфікуюча ознака, як повторність, однак, обставин та доказів повторного вчинення крадіжки у матеріалах справи немає, так само як і відсутні у матеріалах справи докази належності приміщення потерпілому на праві приватної власності.
Щодо епізоду № 3, захисник наголошує, що дії обвинуваченого кваліфіковані, як незакінчений замах, однак в обвинувальному акті ця кримінально правова категорія зовсім не описана та не обґрунтована. Крім того, така кримінально-правова конструкція обвинувачення, як ч. 3 ст.15 ч. 3 ст. 186 КК України, суперечить правовій позиції викладеній у Постанові Пленуму Верховного Суду №10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з якою закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита (п. 4 абз. 1 Постанови). Таким чином на думку захисту судовий розгляд даного епізоду відносно обвинуваченого проводився на підставі невірно сформульованого обвинувачення, яке органом досудового розслідування не було змінено під час судового розгляду, а тому у суду не могло бути можливості визнавати ОСОБА_7 винуватим за даним обвинуваченням, та навіть при його перекваліфікації суд визнав ОСОБА_7 винуватим у незакінченому замаху на крадіжку, чого фактично не було.
Захисник в апеляційній скарзі стверджує про те, що органом досудового розслідування було грубо порушено вимоги ст. 290 КПК України, оскільки ОСОБА_7 не були відкриті матеріали справи, як того вимагає кримінальний процесуальний закон, що прокурором не надано документ про надання обвинуваченому на знайомлення матеріалів кримінального провадження з чітким переліком найменувань матеріалів (доказів) у кримінальному провадженні, таким чином було грубо порушено право ОСОБА_7 на захист під час досудового слідства, який не можливо усунути наявністю захисника при розгляді даної справи у суді, (прокурором не відкриті під час судового розгляду матеріали кримінального провадження і захиснику). Ця обставина залишилась судом поза увагою. На думку захисника, не відкриття ОСОБА_7 матеріалів досудового розслідування, тобто доказів наданих прокурору в судовому засіданні та прийняття їх судом призвело до винесення судом вироку на підставі недопустимих доказів.
Як наголошує захисник, розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого, суд першої інстанції не звернув уваги на порушення вимог кримінального процесуального закону, а в основу обвинувального вироку поклав докази, які зібрані органом досудового розслідування з порушенням прав людини і основоположних свобод, а інші суперечливі обставини, на які посилався захисник, не досліджував, і оцінку у вироку їм не дав.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, наполягаючи на задоволенні апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг та та провівши апеляційний розгляд в їх межах, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані вказані вимоги закону.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 по епізоду крадіжки по АДРЕСА_3 28 вересня 2018 року вину визнав частково, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, частково заперечуючи щодо об`єму викраденого майна, зазначивши, що дві бензопили та коробку передач він не викрадав. З підвального приміщення, яке не було зачинене та яке було розташоване на території будівництва, яке не було огороджене, він викрав лише металобрухт, який у подальшому на автомобілі, який зупинив, вивіз до пункту приймання металобрухту та здав, отримавши за все 1000 грн.
По епізоду замаху на крадіжку у домоволодінні АДРЕСА_4 23 грудня 2018 року вину визнав повністю, підтвердивши обставини вчинення злочину, та вказавши, що в цей день, приблизно в обідній час, підійшов до домоволодіння АДРЕСА_4 , зайшов до нього зі сторони городу. Там нікого не було, будинок виглядав як нежилий. Плоскогубцями, які приніс з собою, він перерізав сітку, якою було огороджено домоволодіння, зламав навісний замок в сараї, що розташований на території даного домоволодіння, взявши тачку, яка знаходилась у середині приміщення, та склав на неї вироби з металу, які були в середині сараю, після чого вивіз вказану тачку з металевими виробами з території домоволодіння та майже одразу був зупинений невідомою особою. Всі викрадені речі були повернути власнику.
По епізоду інкримінованого йому замаху на грабіж у домоволодіння АДРЕСА_5 9 квітня 2019 року вину визнав частково, заперечуючи кваліфікацію своїх дій, та показавши, що в цей день у першій половині дня він разом із своїм знайомим ОСОБА_17 перебували поблизу кладовища в м. Обухові. Він (Ковбаса) захотів випити води та, побачивши колодязь у дворі будинку по АДРЕСА_5 , зайшов туди. У будинку, що розташований за даною адресою нікого не було, будинок виглядав як нежилий. ОСОБА_17 залишився чекати його на вулиці, а він підійшов до будинку, відчинив вхідні двері, які не були закриті на замок, та зайшов в середину. Зайшов туди з метою подивитись, що було в будинку та випити води. Через деякий час, перебуваючи в середині будинку, почув, що хтось зайшов. Коли невідома особа, відчинила двері з веранди у коридор, він ( ОСОБА_18 ) у той час перебував в коридорі, накинув куртку на голову, в яку був одягнутий, відштовхнувши руками чоловіка, який зайшов, у бік, та вибіг з будинку. Жодних тілесних ушкоджень та ударів потерпілому не наносив, хотів лише вибігти з будинку, щоб уникнути покарання, тому і відштовхнув його. Жодних речей з будинку він не викрав, сумка з його речами залишилась у будинку, інша сумка з речами, на яку вказує потерпілий, йому не належить і у будинок він її не приносив. В той же день був затриманий працівниками поліції, які в подальшому вимагали від нього, щоб він визнав себе винним у злочинах, які він не вчиняв та не давали їсти декілька днів.

Згідно з матеріалами судового провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення по епізоду від 23 грудня 2018 року під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. Фактичні обставини кримінального правопорушення по даному епізоду ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.
Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень по епізодам від 28 вересня 2018 року та 9 квітня 2019 року за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності та які докладно викладені у вироку.

Так, по епізоду від 28 вересня 2018 року допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 показав про те, що він є власником домоволодіння в АДРЕСА_3 . Подія відбувалось на ділянці, де є підвал, який завжди закритий. У цьому підвалі він складав все, що купував для будівництва будинку. Там індивідуальний заїзд до двох будинків, один з який будується. Перед цими подіями дружина бачила обвинуваченого, який виходив з їхнього двору, та запитала, що він тут робить. Чоловік повідомив, що зайшов по нужді. Дружина звернула увагу тому, що вхід у підвал, де є двері, що закривають підвал, ззовні був вхід до будинку, де він зараз проживає, а це поруч ще один будинок, там зроблений цокольний поверх, і в нього є зроблені двері. Через деякий час він попросив батька взяти певні речі. Батько повернувся та повідомив, що зламаний замок, і того, що йому потрібно було, там немає. Йому (Ситнику) потрібні були кабелі для переноски, які висіли змотані, та потрібні для будівництва цього ж будинку, а також переноски. Коли він подивився у підвал, то виявив відсутність переносок, коробки передач, та інших речей, яких там було дуже багато, так як у нього є свій КАМАЗ та трактор. Він спочатку об`їхав всі металобази, які є, і, звичайно, натрапив на коробку передач, в якій муфта щеплення погано працювала, внаслідок чого він купив ще одну коробку, а попередню залишив у гаражі. З усього, що там було, найголовніше - це коробка передач. Протягом 5-6 років він звозив туди речі . Це все відбувалось весною-на початку літа 2018 року за адресою: АДРЕСА_3 . Вхід до підвалу оснащений металевою решіткою, звареною з арматури, і висить навісний замок, який зачиняється. Доступ до ключів є у батька. В день події весь день була дружина вдома, так як сидить з дитиною. Коли вона бачила стороннього чоловіка, який, нібито, заходив по нужді, то сусідка сказала, що звідси машина виїжджала, і мішками чоловік з підвалу щось виносив. Щодо періоду часу, за який могли бути вчинені ці діяння, то він ( ОСОБА_19 ) думає, що за пару тижнів. Необхідності заходити в це приміщення часто не було, тому одразу й не встановили, що відбувається.
Окремо потерпілий вказав, що, коли він виявив частину викраденого майна та з`ясував, хто його здав до пункту прийому металобрухту, він знайшов обвинуваченого, який спочатку говорив, що ні болгарок, ні зарядних пристроїв він не брав, потім, нібито, що забув, що їх взяв. Він ( ОСОБА_19 ) запитував в обвинуваченого, куди останній подів викрадене майно, а у відповідь почув, що той не знає, не пам`ятає, куди його дів. Йому (Ситнику) не всі речі були повернуті. Він (Ситник) забрав тільки деталі коробки передач. Викрадено було бензопилу марки «Штіль 362» помаранчевого кольору, документи на неї є, але її не повернули, її вартість 10 000 грн., вона була не нова; бензопила марки «Штіль 361» помаранчевого кольору вартістю 7900 грн., повернута не була; коробку перемикання забрав, але вона була побита,її розділили на метал окремо, алюміній окремо. Обвинувачений підтвердив, що викрав те майно, яке він (потерпілий) знайшов на металобазі. Вважає, що за один раз ці речі винести неможливо. Обвинувачений плутався у своїх показаннях, що він брав, а що не брав. Ніхто, крім обвинуваченого не міг винести викрадене майно. Обвинувачений нічого не повернув і не поверне, а тому цивільний позов не подавався.
Показаннями свідка ОСОБА_20 в судовому засіданні підтверджуються обставини того, що у 2018 році зимою, підвозив на власному автомобілі невідому особу, яку в подальшому впізнав як ОСОБА_7 , до прийому металобрухту. ОСОБА_7 зупинив його на дорозі в районі центру міста Обухів. ОСОБА_21 віз мішки, повідомивши, що там металобрухт. ОСОБА_21 здав металобрухт та розрахувався з ним ( ОСОБА_22 ).
Заявою ОСОБА_12 від 1 жовтня 2018 року по вчинене кримінальне правопорушення, на підставі якої внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України до ЄРДР, підтверджуються обставини вчинення щодо нього злочину за обставин, які потерпілий підтвердив в судовому засіданні (ас.118-120 т.2).
Даними протоколу огляду місця події від 2 жовтня 2018 року підвального приміщення домоволодіння АДРЕСА_3 з ілюстративною таблицею підтверджуються обставини виявлення навісного замка з пошкодженим механізмом, а також порушення порядку речей (ас.122-128 т.2).
Згідно з протоколом огляду місця події від 2 жовтня 2018 року, яким є металобаза, розташована по АДРЕСА_6 , та відтвореним відеозаписом процесуальної дії, підтверджується факт виявлення та вилучення корпусу та внутрішніх складових коробки передач, шатуни, паливний насос від автомобіля та (ас.129-138 т.2).
Даними, які містяться у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 грудня 2018 року, підтверджуються обставини впізнання свідком ОСОБА_20 на фотознімку № 2 - ОСОБА_7 , як особи, яку 28 вересня 2018 року він відвозив на пункт приймання металу, та свідком ОСОБА_23 на фотознімку № 4 - ОСОБА_7 , як особу, у якої 28 вересня 2018 року він придбав коробку передач у розібраному стані (ас.148-153 т.2).

Відповідно до висновку експерта від 26 листопада 2018 року ринкова вартість п`ятиступеневої коробки перемикання передач у зборі від автомобіля «Toyota Highlander», 2011 року випуску, складає 44615,73 грн.; ринкова вартість бензопили марки «Stihl 362» помаранчевого кольору становить 10000 грн.; ринкова вартість бензопили марки «Stihl 361» помаранчевого кольору становить 7900 грн. Встановити вартість іншого майна, металевих решіток, кутників, турбіни, паливного насосу не видається за можливе (ас.161-171 т.2).

Даними висновку експерта від 31 січня 2019 року підтверджується, що ринкова вартість металевих кутників довжиною 1,5 см, шириною 0,5х0,5 см, товщиною 12 мм в кількості 30 штук складає 1784,25 грн.; ринкова вартість паливного насосу для автомобіля «Камаз 4110» складає 1480 грн., ринкова вартість шатунів в кількості 8 штук для автомобіля «Камаз 4110» складає 3040,00 (ас.166-171 т.2).
Оцінивши наявні по даному епізоду докази в їх сукупності, суд першої інстанції виключає з переліку викраденого ОСОБА_7 бензопили марки «Stihl 362» помаранчевого кольору та бензопили марки «Stihl 361» помаранчевого кольору, оскільки органом досудового слідства та потерпілим ОСОБА_12 не надано належних та допустимих доказів щодо перебування у власності потерпілого вказаних речей, і виключення з переліку вказаний речей не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого.
Одночасно суд не прийняв до уваги заперечення обвинуваченого, що ним не викрадалась п`ятиступенева коробка перемикання передач в зборі від автомобіля «Toyota Highlander», оскільки такі показання обвинуваченого спростовуються тим, що дане майно, як й інше, що було викрадене ним 28 вересня 2018 року, було вилучено 2 жовтня 2018 року в ході огляду металобази, куди обвинувачений здав викрадені речі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони ґрунтуються на сукупності наявних у справі та досліджених судом по даному епізоду доказів.

По епізоду від 9 квітня 2019 року потерпілий ОСОБА_15 в суді першої інстанції показав, що в цей день він приїхав на батьківщину в м. Обухів. Коли він йшов по дорозі до хати, то бачив, як на дорозі стояв хлопець. Коли він ( ОСОБА_15 ) почав заходити у калитку двора, цей хлопець, наче, вибіг (рвонув) та щось сказав при цьому. Він ( ОСОБА_15 ), підійшов до дверей хати, побачив, що замки на дверях відірвані. Коли це відбулось і хто це міг повідривати, скільки часу стояло, він не знав, але не міг подумати, що хтось є в будинку або тільки заліз туди. Він зайшов до будинку, і тут посипались на нього удари, внаслідок чого йому розбили ще й окуляри. Він побачив обвинуваченого, який накрився його ( ОСОБА_24 ) спецівкою, випустив сумку з речами, як потім з`ясувалось з ложками, і обвинувачений почав тікати в бік кладовища. Він ( ОСОБА_15 ) зателефонував знайомим ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , які впіймали обвинуваченого. Одразу викликали поліцію, і обвинувачений одразу розказав, хто, що і до чого робив у будинку. На наступний день 10 квітня 2019 року у нього ( ОСОБА_15 ) трапився інсульт, але від чого це відбулося, йому ( ОСОБА_15 ) невідомо, можливо, перенервував, дуже важкі наслідки. Від удару обвинуваченого він свідомості не втрачав. Після того, як він отримав удар від обвинуваченого, то останній у веранді залишив свою сумку, і випустив сумку з алюмінієвими ложками. Ці ложки були у будинку, належали ще його батькам. Ложки розсипались в той момент, коли обвинувачений втікав. Коридор, де це відбулось, був вузенький. Він вважає, що обвинувачений побачив його у вікно, а тому обвинуваченому потрібно було йти на пролом. Ця вся події відбувалась близько 12 години дня. Обвинувачений нічого такого не виніс з будинку, оскільки з нього не було що виносити. На веранді був відірваний навісний замок. У самому будинку у вхідних дверях був хороший накладний замок, який був виламаний, паркан у двір був поламаний. Сам обвинувачений показував слідчому, як і куди проник. Обвинувачений втікав через двір, в дворі паркану немає. Будинок по АДРЕСА_5 належить йому ( ОСОБА_15 ) на підставі договору-дарування. Коли він зайшов до себе в будинок, напад був здійснений одразу, тільки як відкрив двері, обвинувачений вже був у будинку, двері відкриваються в середину. Ложки були в одній сумці, а сумка обвинуваченого, з якою він прийшов, була у веранді. Під час нанесення обвинуваченим ударів, в обвинуваченого була сумка з ложками.
На запитання головуючого потерпілий повідомив, що близько 09:20 год. прибув до будинку, калитка у двір закривається на замок, який пошкоджений не був, зайшов у веранду, побачив зірваний замок, там світло, а у дверях до будинку був вирваний замок, який, при цьому, старовинний. З коридорчику у будинок у дверях також був зірваний замок. У коридорчику відкрив двері та одразу йому почали наноситись удари, близько 3-4 удари біля носа, також потрапило й по голові рази 2. Всі удари були в голову, при цьому були розбиті окуляри. Особу, яка наносила удари, він запам`ятав, адже, ця особа скинула куртку і втікала з веранди. Обличчя особи, яка наносила удари, побачив, коли останній,тікаючи, розвернувся. Особа, яка наносила удари, на даний час перебуває в залі судового засідання. Обвинуваченого зловило слідство, після того, як ОСОБА_27 розказав, хто він і що, того ж дня ввечері його взяли. Перелік речей, які були викрадені, - 73 алюмінієві ложки. У тканинній чорній сумці були два мотка кабелю різної довжини, м`яч, ліхтарик чорного кольору, металева гиря, декоративна шкатулка з написом «Love you» в картонній коробці, годинник «Маяк», штани коричневого кольору, праска червоного кольору. З цього всього йому ( ОСОБА_24 ) належить тільки чорний ліхтарик і ложки, а все інше не його. Сумку дивились слідчі. Ліхтарик і ложки не повернули.
Показаннями свідка ОСОБА_28 в судовому засіданні підтверджується те, що весною 2019 року десь о 9 годині ранку до неї подзвонила сусідка та попросила, щоб до сусіда ОСОБА_15 підійшли її сини, бо його хтось обікрав та вдарив. ЇЇ сини пішли до сусіда та викликали поліцію. З потерпілим не розмовляла. Сини повідомили, що у потерпілого були побиті окуляри та синяк на лиці.
Згідно з показаннями свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_29 в судовому засіданні їх мати повідомила про напад невідомих осіб на сусіда ОСОБА_15 . Один з них поблизу кладовища побачив невідому особу, яка запитала, як вийти на дорогу. Ця особа була ними затримана, як пізніше з`ясувалось, це був ОСОБА_17 . Потім пішли до будинку ОСОБА_15 , замка на вхідних дверях не було. Потерпілий впізнав ОСОБА_17 та повідомив, що дана особа, перебувала поблизу його будинку. У потерпілого на обличчі був синяк, були розбиті ніс та губа, текла кров. Потерпілий повідомив, що коли зайшов до будинку, відчув сильний удар в лице, після чого його відкинуло на стінку, а особа, яка завдала удару, вибігла на вулицю.
Відповідно до показань свідка ОСОБА_17 весною 2019 року зранку зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_7 в центрі міста Обухів. Пішли разом, зайшли в приватний сектор поблизу кладовища, шукали металобрухт. ОСОБА_7 повідомив, що пішов в туалет та направився у бік нежилого будинку. Він (Турецький) не дочекався обвинуваченого та через 5-10 хв. пішов додому. На кладовищі його затримали невідомі особи, та викликали поліцію.
Заявою ОСОБА_15 від 9 квітня 2019 року по вчинене кримінальне правопорушення, на підставі якої внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до ЄРДР, підтверджуються, що 9 квітня 2019 року приблизно о 10 год. він виявив пошкодження замку на дверях будинку по АДРЕСА_5 , та, відчинивши двері, побачив невідомого чоловіка, в якого було сховано одягом лице, та він наніс йому тілесні ушкодження рукою в область голови, обличчя, та дана особа вибігла з будинку, (ас. 211, 200-201 т.1).

Даними протоколу огляду місця події від 9 квітня 2019 року будинку АДРЕСА_5 та відеозаписом процесуальної дії підтверджуються обставини виявлення на цій території ї ОСОБА_17 (т.1 а.с.211-212, 215);
Відповідно до протоколу огляду місця події від 9 квітня 2019 року будинку АДРЕСА_5 з ілюстративної таблицею до нього встановлено, що на час огляду вхідні двері відкриті, на дверях наявні сліди зламу, з правої сторони знаходиться біля дверей навісний замок, в середині вітальні виявлені сумки сірого та чорного кольору, розкидані ложки (ас.217-218, 220-234 т.1).
Даними протоколів огляду від 11 квітня 2019 року та 18 травня 2019 року підтверджуються обставини огляду сірої та чорної сумки з речами, які було виявлено та вилучено в будинку АДРЕСА_5 , з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого у сірій сумці виявлено 73 алюмінієвих ложки, а у чорній сумці виявлено чорний ліхтарик (ас.235-236, 237-239, 240-241, 243-249 т.1).
Згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 квітня 2019 року, потерпілим ОСОБА_15 впізнано відповідно на фотознімку № 4 ОСОБА_7 , як особу, яка була у нього в будинку 9 квітня 2019 року, а на фотознімку № 1 - ОСОБА_17 , як особу, яка перебувала поблизу його будинку 9 квітня 2019 року (ас. 1-4 т.2).
Згідно з даними, зафіксованими у протоколах проведення слідчого експерименту та відеозаписами від 10 квітня 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_15 , останній розповів обставини подій, які відбувались 9 квітня 2019 року в будинку АДРЕСА_5 , та свідка ОСОБА_17 , який розповів та показав обставини перебування його та ОСОБА_30 поблизу будинку АДРЕСА_5 9 квітня 2019 року (ас. 8-11, 15-18 т.2).
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10 квітня 2019 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується обставини його перебування у будинку АДРЕСА_5 , а також ОСОБА_7 відтворено обставини, які відбувались 9 квітня 2019 року в період з 8 до 9 години ранку, як, перебуваючи у відповідній кімнаті будинку, у вікно побачив потерпілого, злякався та пішов «на прорив», ставши біля дверей та відштовхнувши потерпілого, коли останній знаходився у передбаннику. Потерпілого не бив, а більше штовхнув його. Потерпілий впав, а він (Ковбаса) побіг в бік кладовища. Там же на місці знайшов сумку, в якій знаходились проводки, які він позбирав по хаті, але він їх не забрав із собою (т.2 ас.64-75);
Згідно з висновком експерта від 8 травня 2019 року ринкова вартість алюмінієвих ложок станом на 9 квітня 2019 року у товарному виді могла становити 260,91 грн. (ас.75-77 т.2).
Відповідно до висновку експерта № 53 від 21 травня 2019 року у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень не виявлено, встановлені діагнози «забій м`яких тканин носа» та «забій м`яких тканин нижньої губи» не мають об`єктивних судово-медичних даних, тому не має достатніх підстав стверджувати про об`єктивність встановленого діагнозу, а тим більш, враховувати його при визначені наявності та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (ас. 84-86 т.2).
Окрім того, дослідженими в судовому засіданні речовими доказами - вміст двох сумок чорного та сірого кольору, в яких знаходились ложки алюмінієві та ліхтарик, підтверджуються показання потерпілого щодо речей, якими обвинувачений намагався заволодіти.

Суд першої інстанції по даному епізоду дії обвинуваченого перекваліфікував з ч.3 ст.15 ч.3 ст.186 КК України на ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, оскільки ОСОБА_21 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у житло, і з таким висновком суду погоджується й колегія суддів.
Як встановлено з обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він 9 квітня 2019 року близько 10 год. , точного часу слідством не встановлено, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом перелазу через паркан потрапив до території домоволодіння АДРЕСА_4 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_31 , де шляхом пошкодження замків вхідних дверей проник до приміщення будинку, що розташоване на території вказаного домоволодіння. В подальшому, перебуваючи в приміщенні будинку на території вище вказаного домоволодіння, ОСОБА_7 у сумку сірого кольору, яку приніс з собою, склав столові предмети, а саме ложки в кількості 73 штук, вартість яких станом на 9 квітня 2019 року становить 267,91 грн., та попрямував до виходу з будинку, однак в цей час був виявлений власником будинку ОСОБА_15 , після чого, ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії викрито, з метою уникнення відповідальності правою рукою вдарив потерпілого ОСОБА_32 в область обличчя, при цьому спричинивши фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 , не вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, які не залежали від його волі, через вхідні двері вибіг з будинку та з місця вчинення злочину зник, при цьому залишивши речі, які збирався викрасти, у середині будинку.
Таким чином, як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у житло.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення про перекваліфікацію дій обвинуваченого, вказав про те, що під час судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про вчинення обвинуваченим грабежу, а саме незакінченого замаху на відкрите заволодіння чужим майном. Суд зазначив про те, що показаннями допитаного під час судового розгляду потерпілого підтверджується, що він вважав, що обвинувачений вдарив його лише з метою вибігти з будинку, оскільки він стояв у дверному отворі. Окрім того, під час розгляду справи встановлено, що у присутності потерпілого обвинувачений не здійснював будь-яких дій щодо викрадення майна. Сам обвинувачений стверджував, що перевірив, що в будинку нікого не було, і тому він вирішив зайти до нього та подивитись, що там знаходься, умислу на відкрите викрадення чужого майна у нього не було, втікав тому, що боявся відповідальності, що це особа похилого віку він не бачив, оскільки на голову накинув куртку, потерпілого не бив, лише відштовхнув рукою і можливо попав в лице, оскільки потерпілий перекривав вихід з будинку.
З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що висновок органу досудового розслідування про наявність умислу обвинуваченого на відкрите заволодіння чужим майном ґрунтується на припущеннях, тому сумніви в цій частині суд тлумачить на користь обвинуваченого.
Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що у самому обвинуваченні ОСОБА_7 по даному епізоду зазначено про те, що ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії викрито, з метою уникнення відповідальності правою рукою вдарив потерпілого ОСОБА_32 в область обличчя, спричинивши фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень, через вхідні двері вибіг з будинку та з місця вчинення злочину зник, при цьому залишивши речі, які збирався викрасти, у середині будинку, тобто, орган досудового розслідування дійшов висновку, що ОСОБА_7 застосував насильство до потерпілого не з метою утримання викраденого майна, а з метою уникнення відповідальності.
Встановленими обставинами спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора про неправильність кваліфікації судом першої інстанції дій обвинуваченого за даним епізодом.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання обвинуваченого, що він зайшов в будинок АДРЕСА_4 , щоб попити води та з цікавості, спростовані показаннями потерпілого та дослідженими доказами по справі, у тому числі й показаннями самого обвинуваченого про те, що він до будинку потерпілого прийшов із сумкою, яка залишилась у будинку потерпілого, коли він ( ОСОБА_18 ) вибігав з будинку, та яка у подальшому була вилучена з речами.

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_33 у вчиненні кримінальних правопорушень за встановлених судом обставин, та правильно кваліфікував дії останнього:
- по епізоду від 28 вересня 2018 року за ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення, вчиненому повторно;
- по епізоду від 23 грудня 2018 року за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення, вчиненому повторно;
- по епізоду від 9 квітня 2019 року за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у житло.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про визнання всіх доказів неналежними та недопустимими, оскільки на стадії досудового слідства було порушено право на захист обвинуваченого та обвинуваченому не були відкриті відповідно до положень ст. 290 КПК України матеріали досудового розслідування, як і захиснику під час судового розгляду, є безпідставними, та спростовуються даними матеріалів кримінального провадження, відповідно до яких ОСОБА_34 належним чином було роз`яснено його права, у т.ч. й право на захист, та обвинувачений відмовився від захисника (ас. 101, 102, 191 т.2), обвинуваченому було повідомлено про завершення досудового розслідування та наданий доступ до матеріалів досудового розслідування ( ас. 105-110, 192-197 т.2), з наданням реєстру матеріалів досудового розслідування, у якому ОСОБА_35 власноручно здійснив запис про повне ознайомлення з матеріалами та відеозаписами, переліченими в реєстрі, без будь-яких обмежень (ас. 197 т.2).
Що стосується доводів захисника про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого по епізоду від 28 вересня 2018 року за ознакою повторності, то вони спростовуються даними про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (кримінальне провадження №0000343 від 25січня 2017 року), тобто, до вчинення злочину 28 вересня 2018 року.
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні вимог ст. 291 КПК України, оскільки вказані доводи спростовуються змістом обвинувального акту, в якому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень з описом конкретних дій обвинуваченого в тих межах, в яких слідчий, прокурор вважали їх встановленими, зазначена правова кваліфікація правопорушень з посиланням на положення закону і частину статті Закону про кримінальну відповідальність та окремо наведено формулювання обвинувачення, тобто, викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.
Відповідно до положень ст. 337 КПК України суд першої інстанції розглядає справу в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та має право вийти за межі висунутого обвинуваченого, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані вимоги закону під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 .
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясував всі обставини кримінального провадження, перевірив їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості та дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, та постановив законний та обґрунтований вирок, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає положенням ст. ст. 50, 65 КК України.
При цьому, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, його особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, у тому числі, й ті обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі.
Врахувавши встановлені обставини, тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, висновок пробації, думку потерпілих, які просили призначити покарання пов`язане з позбавленням волі, наявність у обвинуваченого ряду тяжких захворювань, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке буде відповідати характеру скоєних злочинів, їх суспільній небезпеці, буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів, і з таким висновком суду погоджується й колегія суддів.
За встановлених обставин колегія суддів не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Обухівського районного суду Київської області щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України КК України - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення, обвинуваченим ОСОБА_7 , який утримується під вартою, в той же строк, з дня вручення копії ухвали.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3