печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2019 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої вирішується клопотання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Заступника прокурора Київської області старший радник юстиції ОСОБА_6 ,про продовження строку дії покладених при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Київської області старший радник юстиції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку дії покладених при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язків для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що відповідно до інформації компетентних органів Російської Федерації ОСОБА_5 , розшукується за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації а саме участь в незаконних збройних формуваннях не передбачених законом, в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, відповідає ч. 2 ст. 260 КК України (створення не передбачених законом збройних формувань або участь у їх діяльності), який є тяжким злочином, максимальний строк покарання за який передбачено у вигляді до 8 років позбавлення волі, та який є екстрадиційним злочином.

Так, відповідно до постанови про притягнення в якості обвинуваченого від 03.03.2016 винесеної слідчим слідчого відділу Управління ФСБ Росії по Республіці Татарстан, громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто в якості обвинуваченого та пред`явлено йому обвинувачення в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК РФ.

Постановою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 21.04.2016 року судді Набережночелнинського міського суду Республіки Татарстан, по відношенню до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою Старшого оперуповноваженим по особливо важливим справам відділу Управління ФСБ Російської Федерації по Республіці Татарстан громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 03.03.2016 року оголошено в міжнародний розшук.

06.06.2018 року о 18 год. 45 хв. працівниками окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який значиться в БД Інтерпол «Розшукуваних державами-членами міжнародної організації кримінальної поліції (МОКП) Інтерпол» у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2018 року, відповідно до вимог ст. 583 КПК України, до ОСОБА_5 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

13.07.2018 року Генеральною прокуратурою України отримано запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2017 року відповідно до вимог ст. 584 КПК України до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації строком на 60 днів, тобто до 11.09.2018 року.

28.09.2018 року ОСОБА_5 звернувся із заявою до Управління державної міграційної служби України у Київський області з приводу визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, наказом УДМС в Київський області від 22.10.2018 року №386, заявникові відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Вказане рішення ОСОБА_5 оскаржив до ДМСУ. На даний час рішення ДМСУ по скарзі не прийнято.

Ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.09.2018 року, 31.10.2018 року, 27.12.2018 року і від 21.02.2019 року визнано наявність підстав для подальшого застосування до ОСОБА_5 екстрадиційного арешту строком до 21.04.2019 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2019 року було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт до 18.06.2019 року.

Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2019 року та від 09.08.2019 року продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 09.10.2019 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2019 року ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України до 07.12.2019 року.

З огляду на те, що строк дії запобіжного заходу закінчується 07.12.2019 року, а рішення по запиту про видачу (екстрадицію) не прийнято, прокурор просить продовжити дію покладених обов`язків особистого зобов`язання, строком на два місяці, громадянину Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора Прокуратури Київської області із встановленою періодичністю; повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання; прибувати за кожним викликом прокурора або слідчого судді; не відлучатись без дозволу прокурора за межі Київської області; передати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) та, у разі наявності, інші документи, які надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) і фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування за допомогою технічних засобів.

Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримала клопотання з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити.

Захисник-адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання не заперечував.

Особа, щодо якої розглядається клопотання, ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію захисника та не заперечував, щодо задоволення клопотання.

Вислухавши думку прокурора в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення захисника, особи, щодо якої вирішується клопотання, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, 06.06.2018 року об 18 год. 45 хв. працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який значиться в БД Інтерпол «Розшукуваних державами-членами міжнародної організації кримінальної поліції (МОКП) Інтерпол» у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2018 року, відповідно до вимог ст. 583 КПК України, до ОСОБА_5 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

13.07.2018 року Генеральною прокуратурою України отримано запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2017 року відповідно до вимог ст. 584 КПК України до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації строком на 60 днів, тобто до 11.09.2018 року.

Ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.09.2018 року, 31.10.2018 року, 27.12.2018 року і від 21.02.2019 року визнано наявність підстав для подальшого застосування до ОСОБА_5 екстрадиційного арешту строком до 21.04.2019 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2019 року було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт до 18.06.2019 року.

Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2019 року та від 09.08.2019 року продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 09.10.2019 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2019 року ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України до 07.12.2019 року.

Відповідно до інформації компетентних органів Російської Федерації ОСОБА_5 , розшукується за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації а саме участь в незаконних збройних формуваннях не передбачених законом, в порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, відповідає ч. 2 ст. 260 КК України (створення не передбачених законом збройних формувань або участь у їх діяльності), який є тяжким злочином, максимальний строк покарання за який передбачено у вигляді до 8 років позбавлення волі, та який є екстрадиційним злочином.

Строк давності притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчився.

Як визначено у ст. 542 КПК України, міжнародне співробітництво під час кримінального провадження полягає у вжитті необхідних заходів з метою надання міжнародної правової допомоги шляхом вручення документів, виконання окремих процесуальних дій, видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, тимчасової передачі осіб, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Міжнародним договором України можуть бути передбачені інші, ніж у цьому Кодексі, форми співробітництва під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 543 КПК України, порядок направлення запиту до іншої держави, порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави або міжнародної судової установи про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються цим Кодексом і чинними міжнародними договорами України.

Правовідносини між Україною і Російською Федерацією врегульовані Конвенцією «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року та «Єворпейською конвенцією про видачу правопорушників» від 12.12.1957 року.

Відповідно до ст. 1 «Європейської конвенції про видачу правопорушників», Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 56 «Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбаченими цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку у виконання. Видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання. Видача для приведення вироку у виконання провадиться за такі діяння, які відповідно до законодавства запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких особу, видача якої потрібна, було засуджено до позбавлення волі на термін не менш шести місяців або до більш тяжкого покарання.

Як визначено у ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

28.09.2018 року ОСОБА_5 звернувся із заявою до Управління державної міграційної служби України у Київський області з приводу визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, наказом УДМС в Київський області від 22.10.2018 року №386 та заявникові було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вказане рішення ОСОБА_5 оскаржив до ДМСУ та на даний час рішення ДМСУ по скарзі не прийнято.

Відтак, оскільки затриманий ОСОБА_5 оскаржує рішення ДМСУ про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту то рішення про видачу останнього не може бути прийнято.

Як визначено у ч. 1 ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Згідно з ч. 2 ст. 585 КПК України, при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців КПК України, .

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Як визначено у ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Згідно з ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Вирішуючи питання про продовження строку виконання покладених обов`язків на ОСОБА_5 , слідчим суддею враховані вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За таких обставин, враховуючи, тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, те, що вік затриманого не перешкоджає екстрадиції, а також відсутність доказів наявності міцних соціальних зв`язків ОСОБА_5 в Україні, а саме, що останній не має постійного місця проживання на території України, відсутність родини на території України, оскільки видача особи на запит іноземної держави неможлива, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 до вирішення питання про видачу його на запит іноземної держави, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строку дії покладених при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обов`язків.

Відтак, клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, згідно з ч. 8 ст. 584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Враховуючи викладене, керуючись п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, ст. 177, 194, 195, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Заступника прокурора Київської області старшого радника юстиції ОСОБА_6 про продовження строку дії покладених при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, задовольнити.

Продовжити громадянину Російської Федерації ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави до 05.02.2020 року включно або до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу (екстрадицію), а саме:

- прибувати до прокурора Прокуратури Київської області із встановленою періодичністю;

- повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання ;

- прибувати за кожним викликом прокурора або слідчого судді;

- не відлучатись без дозволу прокурора за межі Київської області;

- передати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) та, у разі наявності, інші документи, які надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено о 13 год. 22 хв. 10.12.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1