КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 15 лютого 2021 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Викоти, Самбірського району, Львівської області, громадянки України, тимчасово не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України,

за участі:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваної ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 19 грудня 2020 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що слідчим суддею порушено норми матеріального права, постановлено рішення на підставі обставин, які не підтверджені доказами, а також не розглянуто можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

Окрім того, в порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК не визначено розміру застави, не враховано характеризуючі дані про особу підозрюваної ОСОБА_6 , яка раніше не судима, мешкає в м. Києві, працювала неофіційно. Крім цього, вагомих доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення слідчим не надано. Покарання, яке загрожує підозрюваній за ч. 3 ст. 146 КК України передбачає відповідальність від 5-10 років позбавлення волі, тобто і можливість застосування ст. 75 КК України. Відсутні повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, та відсутні ризики продовження чи повторення протиправної поведінки.

На думку апелянта, прокурором не надано доказів, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 04 серпня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000746, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України.

21 жовтня 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а наступного дня повідомлено про підозру у викраденні малолітньої дитини та незаконному позбавлені її волі у складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

22 жовтня 2020 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся у клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання убачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрювану, заслухано думки прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею з`ясовано що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, що підтверджено матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України, враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання її винуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні, характеризуючі дані про особу підозрюваної, в їх сукупності.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що вірогідність причетності підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до неї одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Розглядаючи клопотання про застосування тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 , слідчим суддею, всупереч доводам апеляційної скарги, враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи у неї не має; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному правопорушенні, так як достовірно знає їх постійне місце роботи та місце проживання, а також із клопотанням про обрання запобіжного заходу і копії матеріалів кримінального провадження, в тому числі копії протоколів допиту, може погрожувати їм фізичною розправою з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Посилання апелянта на те, підозра повідомлена ОСОБА_6 є необґрунтованою, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності будь-яких ризиків передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки, наявність існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 зокрема, його тяжкість та покарання що загрожує йому.
Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_6 , яка раніше не судима, мешкає в м. Києві, працювала неофіційно, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбаченні ст. 177 КПК України.
Окрім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні не вбачається.

Окрім того, колегія суддів враховує те, що строк дії оскаржуваної ухвали закінчився, а тому вона втратила свою актуальність.
Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин та тяжкості кримінального правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про її особу, застосував запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року, якоюзадоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 19 грудня 2020 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/45932/20-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_9
Провадження № 11сс/824/403/2021 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК