Номер провадження: 11-сс/813/584/21
Номер справи місцевого суду: 522/5431/21 1-кс/522/3029/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000251 від 26 березня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 24 травня 2021 року.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 600 гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що під час затримання ОСОБА_8 було грубо порушено його право на захист, оскільки затримання відбувалось без присутності захисника. Крім того протокол затримання ОСОБА_8 містить недостовірні відомості про те, що він був затриманий 26 березня 2021 року о 23 годині 55 хвилин в приміщені службового кабінету №26 відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, хоча фактично затримання відбулось 26 березня 2021 року о 16 годині 34 хвилини за адресою: м. Одеса, вул. Бернардацци, 4/6.

Крім того затримання відбувалось без ухвали слідчого судді та за відсутності підстав, передбачених ст.208 КПК України.

Більш того повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_8 27 березня 2021 року о 20 годині, тобто поза межами 24 годин.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що у невстановлений в ході досудового розслідування час та в невстановленому в ході досудового розслідування місці ОСОБА_8 , діючи умисно, незаконно придбав психотропну речовину, яку з метою збуту зберігав при собі.

26.03.2021 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками УПП в Одеській області ДПП НПУ під час відпрацювання повідомлення за вказаною адресою у ОСОБА_8 виявлено 86 полімерних згортків різного кольору. Після чого на місце визвано слідчо-оперативну групу відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

26.03.2021 в ході особистого обшуку ОСОБА_8 в порядку ч.3 ст.233 КПК України слідчо-оперативною групою відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області виявлено та вилучено: 86 полімерних згортків різного кольору з яких 62 згортки вміщують порошкоподібну наркотичну речовину, 19 згортків з речовиною рослинного походження, 5 згортків з невідомою речовиною у формі порошку.

Встановлено, що порошкоподібна речовина білого кольору у полімерних згортках жовтого, синього та червоного кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, розфасовану за вагою.

Загальна маса наркотичної речовини становить 52 г. Виявлена та вилучена психотропна речовина, обіг якого обмежно, в загальній кількості 52 г., є особливо великим розміром.

Психотропну речовину, обіг якого обмежно, загальною масою 52 г., що є особливо великим розміром, ОСОБА_8 незаконно придбав та незаконно зберігав при собі з метою збуту.

29 березня 2021 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси до підозрюваного ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24 травня 2021 року та визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 600 гривень.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом особистого обшуку ОСОБА_8 в порядку ч.3 ст.233 КПК України, від 26.03.2021, відповідно до якого, слідчо-оперативною групою відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області під час проведення особистого обшуку, у ОСОБА_8 виявлено та вилучено: 86 полімерних згортків різного кольору з яких 62 згортки вміщують порошкоподібну наркотичну речовину, 19 згортків з речовиною рослинного походження, 5 згортків з невідомою речовиною у формі порошку;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , від 26.03.2021, які були понятими під час проведення обшуку ОСОБА_8 ;

- результатами аналізу детектору наркотичної речовини «IDT 900T General Screening Drags», виявлена у ОСОБА_8 речовина загальною вагою 52 г., містить психотропну речовину, обіг якої заборонено;

- протоколами огляду місця події від 26.03.2021 року, відповідно до яких, за адресою АДРЕСА_1 , де працівниками поліції за участю ОСОБА_8 вилучалися згортки зеленого кольору та запаковувалися у сейф-пакети;

- іншими матеріалами провадження.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

Враховуючи наведене, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який правильно врахував обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не навчається, не одружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику переховування підозрюваного від суду.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що затримання ОСОБА_8 відбувалось без ухвали слідчого судді та за відсутності підстав, передбачених ст.208 КПК України, а також було порушено його право на захист, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на те, що ОСОБА_8 був затриманий безпосередньо під час вчинення злочину, а тому відповідно до вимог ст.208 КПК України, ухвала слідчого судді про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 не потрібна.

Разом з тим, відповідно до матеріалів доданих до клопотання слідчого, слідчий відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 призначив ОСОБА_8 захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги в Одеській області та захисник прибув до відділу поліції для надання правової допомоги ОСОБА_8 .

Апеляційний суд враховує позитивну характеристику ОСОБА_8 за місцем проживання, однак вважає, що вказана обставина не спростовує викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не сприятиме зменшенню існуючих ризиків, з огляду на те, що ОСОБА_8 був затриманий безпосередньо під час вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних речовин.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням положень п.2) ч.5 ст.182 КПК України, особи підозрюваного, обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , обґрунтовано визначив заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2021 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4