Справа № 463/4145/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/878/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу з доповненнями до неї, адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2021 року,
з участю адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме: об`єкт нерухомості - земельну ділянку з кадастровим номером :22:002:2641, площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом заборони розпорядження, користування і проведення будівельних робіт з метою забезпечення схоронності лісових насаджень та ландшафту.

Зобов`язано державного реєстратора, якому буде доручено виконання ухвали, невідкладно з моменту отримання ухвали суду про накладення арешту на вказане майно, внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Своє рішення слідчий суддя мотивував можливістю заподіяння кримінальним правопорушенням шкоди інтересам держави, з метою забезпечення можливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, недопущення приховування, використання, перетворення, передачі нерухомого майна, а також те, що земельна ділянка з кадастровим номером :22:002:2641, площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі з доповненнями до неї, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , покликається на те, що ухвала слідчого судді постановлена з істотними порушеннями ч.1 ст. 172 КПК України. Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі фігурує 29 земельних ділянок, то їх вартість загальна приблизна становить 3763185,00 грн., а отже, з наведеного вбачається, що розмір завданої шкоди службовою особою правоохоронного органу в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак, проведення досудового розслідування підслідне детективам Національного антикорупційного бюро України, а не слідчому ТУ ДБР, розташованого у м.Львові. Крім цього, звертає увагу на порушення підсудності слідчим суддею Личаківського районного суду м.Львова, оскільки дане клопотання слідчого віднесено до підсудності Вищого антикорупційного суду. Також апелянт зазначає, що слідчий суддя, в порушення вимог закону, не повідомив власника майна, а саме: ОСОБА_7 про розгляд справи в суді першої інстанції. Також апелянт стверджує, що слідчим суддею не враховано, що клопотання про арешт майна і долучені до нього матеріали не містять жодного обгрунтування та доказу того, що майно ОСОБА_7 є речовим доказом в кримінальному провадженні, а тому вбачаються порушення ст. 170 КПК України.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2021 року, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся без його участі та участі власника майна, на яке накладено арешт, про згадану ухвалу власнику майна, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :22:002:2641 стало відомо лише 13 липня 2021 року під час перевірки інформації щодо майна, яке міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а із текстом рішення ознайомилися лише 23 липня 2021 року через Єдиний державний реєстр судових рішень; скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме: об`єкт нерухомості - земельну ділянку з кадастровим номером :22:002:2641, площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом заборони розпорядження, користування і проведення будівельних робіт з метою забезпечення схоронності лісових насаджень та ландшафту.

У запереченнях на апеляційну скаргу з доповненнями до неї, адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 вважає апеляційну скаргу необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та мотивованою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, перевіривши матеріали справи та кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000501 від 08 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 від 22.12.2020 року, земельну ділянку з кадастровим номером :22:002:2641, визнано речовим доказом у кримінальному проваджені за № 0000501 від 08 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_8 за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000501 від 08.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

В клопотанні, яке задоволено слідчим суддею, слідчий покликався на те, що начальник Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_10 з метою одержання неправомірної вигоди, зловживав своїм службовим становищем всупереч інтересів служби шляхом тиску на посадових осіб органів місцевого самоврядування та державних лісогосподарських підприємств Івано-Франківської області, отримав на близьких родичів та інших підставних осіб право власності на 29 земельних ділянок, які знаходяться на території Поляницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та перебувають у володінні ДП «Ворохтянський лісгосп». Відповідно до відомостей отриманих від ДП «Львівська державна лісовпорядна експедиція» встановлено, що місце розташування земельних ділянок, шляхом накладення картографічних матеріалів збігається із кварталами, які перебувають у володінні ДП «Ворохтянське лісове господарство», а тому вони належать до земель лісового фонду. В той же час, відповідно до відповіді ДП «Ворохтянський лісгосп» будь-яких погоджень на відчуження земельних ділянок не надавав. В ході досудового розслідування встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :22:002:2641 реєструвалась в землевпорядних органах протягом 2016-2019 роках та як на підставу для реєстрації надавався державний акт на право власності на земельну ділянку, який виданий Поляницькою сільською радою Яремчанського району Івано-Франківської області. Разом з тим, Поляницькою сільською радою у 2001 році зареєстровано два державні акти на право власності на земельні ділянки двом суб`єктам господарювання. Державні акти на право власності на земельні ділянки, які значаться такими, що видані Поляницькою сільською радою Яремчанського району Івано-франківської області та датовані 2001 роком мають ознаки підробки. В подальшому, громадяни на яких оформлені земельні ділянки, що фактично знаходяться в межах земель лісового фонду, в межах виділів, що перебувають у віданні ДП «Ворохтянський лісгосп», у період з 2016 року по теперішній час уклали сумнівні договори купівлі-продажу, відповідно до яких власником земельної ділянки кадастровий номер :22:002:2641 є ОСОБА_7 . Також встановлено, що на даний час зазначені особи продовжують укладати сумнівні договори купівлі-продажу, чим здійснюють легалізацію земельних ділянок, які були оформлені з порушенням чинного законодавства. На даний час є достатні підстави вважати, що на земельних ділянках, які розташовані на території ДП «Ворохтянське лісове господарство» проводяться, або можуть проводитись активні будівельні роботи, які у своєму прояві пов`язані зі зміною ландшафту земельних ділянок, та приймаючи до уваги, що земельні ділянки мають насадження у вигляді дерев, а землі відносяться до лісового фонду, є необхідність у збереженні їх, з метою попередження нанесенню додаткових збитків у вигляді зрубаних дерев та виведенні земельних ділянок із володіння лісового господарства, а також те, що вищевказані земельні ділянки мають значення для досудового розслідування, оскільки були об`єктом кримінально-протиправних дій, та підпадають під визначення ст.98 Кримінального процесуального кодексу України, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. У зв`язку з наведеним, слідчий просив клопотання задоволити та накласти арешт на земельну ділянку.

У розумінні положень ст. 131, ч.1 ст. 170 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження і є тимчасовим, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Також, згідно ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи наведені обставини а також те, що вказане у клопотанні майно визнано речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, колегія суддів вважає, що у слідчого судді були правові підстави для накладення арешту на зазначене майно.

Відтак, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :22:002:2641, площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , виходячи із обставин викладених у клопотанні слідчого, слідчий суддя дійшов до вірного висновку про задоволення клопотання слідчого і наклав арешт на вказане майно, так як є підстави вважати щодо можливого заподіяння кримінальним правопорушенням шкоди інтересам держави, з метою забезпечення можливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, недопущення приховування, використання, перетворення, передачі нерухомого майна, а також вказане майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави вважати земельну ділянку, яка належить ОСОБА_7 , предметом кримінального правопорушення та відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки слідчим доведено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :22:002:2641, на яку оформлені сумнівні документи на право власності, здійснювалися лісозаготівельні роботи - рубка дерев, що підтверджує використання території ДП «Ворохтянський лісгосп».
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 є законним володільцем земельної ділянки з кадастровим номером :22:002:2641 також є безпідставними та нічим не підтвердженими, оскільки правомірність набуття права власності на вказану земельну ділянку на даний час є предметом перевірки органом досудового розслідування

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна. Крім цього, матеріали справи свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та

При цьому, на думку колегії суддів, клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_8 подане уповноваженою на те особою та у відповідності до вимог ст.ст. 171, 172 КПК України.

Отже, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 .

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2021 року.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме: об`єкт нерухомості - земельну ділянку з кадастровим номером :22:002:2641, площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , шляхом заборони розпорядження, користування і проведення будівельних робіт з метою забезпечення схоронності лісових насаджень та ландшафту - без зміни.

Ухвала є оскарженню та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4