Справа № 405/3272/21
1-в/405/154/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницький клопотання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Салехрад Тюменської області Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого; раніше судимого:
?08.06.1995 Центральним районним судом м. Тула Російської Федерації за ч.3 ст. 146, ч.2 ст. 145, ч.2 ст. 144, ч.3 ст. 195, ст. 40 КК СРСР до 08 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.12.1999 вирок Центрального районного суду м. Тула Російської Федерації від 08.06.1995 приведено у відповідність до Кримінального кодексу України, вважати засудженим за ч.2 ст. 142, ч.2 ст. 141, ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 193, ст. 42 КК України до 08 років позбавлення волі. Звільнений 31.10.2000 умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 27 днів за постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 31.10.2000;
?10.08.2001 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 140, ст. 43 КК України до 04 років 11 місяців 27 днів позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна. Звільнений 12.12.2005 на підставі ст. 81 КК України на 06 місяців за постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 02.12.2005;
?02.04.2010 Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ст. 75 КК України до 04 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 03 роки;
?26.05.2010 Чаплинським районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.10.2012 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 11 місяців 22 дні за постановою Орехівського районного суду Запорізької області від 10.10.2012;
?14.07.2014 Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 185 КК України до 03 років позбавлення волі;
?01.10.2015 Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71, ч.4 ст. 70 КК України до 03 років позбавлення волі. Звільнений 13.06.2016 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 03 місяці 26 днів за постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2016;
?по теперішній справі - 18.02.2019 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до 04 років позбавлення волі, -
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
встановив:
засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженим поведінкою та ставленням до праці свого виправлення на протязі всього часу відбування покарання.
Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» залишив вирішення клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 № 299-С-19, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
В судовому засідання встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.02.2019 ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 04 роки (а.о.с. 42-46, Т.1 ч.1).
Початок строку покарання 05.07.2018, кінець строку 05.07.2022. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 02 роки 10 місяців 15 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 01 рік 01 місяць 15 днів.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 15.04.2018, за час відбування покарання допустив 2 (два) порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягався до дисциплінарної відповідальності, на даний час всі стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку (а.п. 9, а.о.с. 48, 77, Т.1 ч.2); має 03 (три) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 9, а.о.с. 64, 72, 99, Т.2, ч.2); в Полтавській УВП (№ 23) перебував з 15.04.2018 - за час перебування в установі порушень встановленого режиму утримання не допускав, заохочень не мав; з 28.08.2019 відбуває покарання в Кропивницькій виправній колонії (№ 6); стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість; міру покарання, призначену судом, вважає надто суворою; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, виконував ремонтні роботи на відділенні, а саме - шпаклював стіни, ремонтував меблі та прибирав приміщення після ремонту, залучається до робіт без оплати праці; відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України засуджений відпрацював 48 годин (а.п. 10); відповідно до ст. 126 КВК України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне; приймає активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія»; відповідно до ст. 127 КВК України проявляє соціально корисну активність; бере особисту участь у виховних заходах, які проводяться в установі; засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебував; характеризується посередньо (а.п. 8, а.о.с. 58, 92, Т.2 ч.2).
Також з особової справи засудженого вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 15 від 16.07.2020, а.о.с. 56-63, Т.2 ч.2).
На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 05 від 11.03.2021, а.о.с. 90-96, Т.2 ч.2).
Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02.09.2020 в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі було відмовлено, як такому, що не довів свого виправлення (а.о.с. 67-68, Т.1 ч.1).
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього за № 299-С-19 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинені злочини, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.
При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання двічі порушував встановлений порядок відбування покарання, порушення виражалося у зберіганні заборонених речей, за що засуджений отримував догани. Така поведінка засудженого за більший проміжок відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.
Згідно наданих суду довідок засуджений згідно п. 5 ст. 118 КВК України залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання (02 роки 10 місяців 15 днів) відпрацював всього 48 годин (а.п. 10). Відомості про працевлаштування засудженого відсутні, також засуджений не навчався.
Суд бере до уваги те, що засуджений протягом строку відбування покарання три рази заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, однак зміна його поведінки, що було підставою для заохочення, відбувалась напередодні виникнення у нього права на отримання заохочувальної норми, а саме - розгляду питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні корисливі злочини, в тому числі і тяжкі, до погашення або зняття судимості знову вчинив умисні злочини, за які його було засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 2/3 строку покарання, призначеного останньому судом за умисні корисливі злочини, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, процес виправлення та перевиховання ОСОБА_5 не є стабільним та послідовним.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
постановив:
в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Копію ухвали суду направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» для вручення засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали

Суддя ОСОБА_7