Номер провадження: 11-сс/813/741/21
Номер справи місцевого суду: 495/3051/21 1-кс/495/1057/2021
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.04.2020 по кримінальному провадженню №0000441 від 26.04.2021, якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Авидівка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто з 28.04.2021 до 26.06.2021 включно, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуюче своє рішення, слідчий суддя, врахував, матеріали, що характеризують підозрюваного (посередню характеристику), його сімейне становище, а саме те, що він розлучений та на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, має постійне місце проживання за адресою його батьків, працює за приватним наймом, а також те, що підозрюваному встановлено діагноз «слабка розумова діяльність» та той факт, що потерпілий претензій не має, завдані збитки йому відшкодовані, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, однак не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий у клопотанні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до нього запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 зазначив про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною з наступних підстав:
- слідчий суддя не врахував наявність сукупності підстав, які виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , іншого біль м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою. Оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на даний час наявні ризики можливого переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, які є односельцями підозрюваного, вчинити інше кримінальне правопорушення та сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки досі не встановлене місце викраденого телефону;
- слідчий суддя не врахував особливу зухвалість вчинення злочину, перебування підозрюваного у стані алкогольного сп`яніння, що також свідчить про неможливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Посилаючись на наведені доводи, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строків досудового розслідування.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, натомість підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України встановлює, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Приймаючи до уваги те, що сторонами не оспорюється обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186КК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що така підозра знайшла своє підтвердження під час розгляду клопотання.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав не в повній мірі та не врахував їх при постановленні ухвали, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність пред`явленої ОСОБА_7 підозри, а також можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак зазначивши при цьому про відсутність будь-яких ризиків, які можуть об`єктивно існувати з огляду на матеріали кримінального провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що в судовому засіданні прокурор довів наявність обґрунтованої підозри, однак не довів наявність того, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний ОСОБА_7 намагався вчинити які-небудь дії, передбачені ст. 177 КПК України, як на це вказує досудове слідство, а саме може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також скоїти інші кримінальні правопорушення.
При цьому, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини 3 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею.
Натомість, слідчий суддя встановивши відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України дійшов переконання про можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Однак апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками, оскільки ризик переховування, на який посилається прокурор може існувати в силу кримінальної відповідальності, яка може настати для ОСОБА_7 у разі визнання його винним, однак цей ризик є надто мізерним, оскільки відповідно до матеріалів провадження останній зареєстрований та проживає тривалий час за місцем реєстрації, що є власністю його матері, на його утриманні відповідно довідки старости Шабівської сільської ради від 27.04.2021 вих.№1-04-21 перебувають малолітні син та дочка. З огляду на що, ризик переховування хоч і є, але він настільки мізерний, що не можу вказувати на беззаперечні обставини що дають апеляційному суду дійти висновку про необхідність застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу.
Окрім того, ОСОБА_7 особисто з`явився до суду апеляційної інстанції для розгляду клопотання прокурора, в якому ставиться питання про погіршення його процесуального становища.
Щодо доводів прокурора про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, то він також є мінімальним, оскільки ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, прокурором не надано до суду апеляційної інстанції доказів про повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого (в тому числі аналогічного злочину), однак з огляду на вчинення злочину, в якому він підозрюється, у стані алкогольного сп`яніння, а також зазначення відповідно довідки-характеристики сільського Голови Шабівської сільської ради від 27.04.2021 вих. №02.2-10/1562 ОСОБА_7 не працює та зловживає алкогольними напоями, що може свідчити про можливий, але мінімальний ризик вчинення інших злочинів.
Посилання прокурора на можливість існування ризику знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме телефону марки «Xiaomi Redmi A6», що належить потерпілому, то вказаний ризик є необґрунтованим, оскільки матеріли провадження (а.п. 45) містять особисту розписку потерпілого про повернення йому як викраденого велосипеду, так і телефону марки «Xiaomi Redmi A6».
Окрім того, відповідно до зазначеної розписки, потерпілий претензій до підозрюваного не має, з огляду на повернення йому викраденого майна, а також у зв`язку із відшкодування матеріальної шкоди на лікування, що не може вказувати на існування ризику впливу на потерпілого.
Обставин, які б вказували на існування ризику вплив на свідків прокурором також ні до слідчого судді, ні до суду апеляційної інстанції не надано.
Окрім того, з моменту застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до розгляду скарги в суді апеляційної інстанції, з часу застосування якого пройшов значний час, прокурором не надано відомостей щодо впливу підозрюваного на свідків та потерпілого, а також ухилення від органів досудового розслідування, суду.
Водночас, підозрюваний ОСОБА_7 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав та не оспорює пред`явленому йому підозру.
Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя, загалом взявши до уваги обставини кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри, а також зазначивши про обставини, які дають суду підстави застосувати відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано прийшов до переконання про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, однак не зазначив про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають слідчому суді підстави застосувати відповідний запобіжний захід.

Беручи до уваги вище зазначене, колегія суддів вважає доводи прокурора такими, що частково знайшли своє підтвердження, а саме щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак ним не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обставини вказані в ухвалі слідчого судді, які з урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги свідчать про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 177-178, 181, 183, 194, 370, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.04.2020 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 26.06.2021 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду по виклику за необхідністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4