ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №:632/1078/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2052/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія : ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі потерпілого ОСОБА_8 , належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 03 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого електрозварником у ФО-П ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Визначено, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обчислювати з дня його затримання після набрання вироком законної сили.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням: стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250000 гривень.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 4124 грн. 33 коп., закрито у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили судом першої інстанції не обирався.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 умисно заподіяв ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.

Так, 26 04 2020 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 знаходився біля продуктового магазину, розташованого поруч із буд. АДРЕСА_3 , де також знаходився раніше знайомий обвинуваченому ОСОБА_8 .

Під час спілкування між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на ґрунті особистої неприязні стався конфлікт, в ході якого у обвинуваченого виник умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , діючи із особистої неприязні, умисно наніс по голові ОСОБА_8 чотири удари дерев`яною битою, яку мав при собі.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тяжку закриту черепно-мозкову травму із синцями в лівій навколоочній ділянці ( НОМЕР_1 ,5см) і на лобі зліва із заходженням на скроневу ділянку ( НОМЕР_2 ,5см), крововиливом в білонну оболонку лівого ока на всьому протязі, переломом кісток носу, крововиливом під тверду мозкову оболонку головного мозку (пластинчата субдуральна гематома лівої скроневої ділянки), геморагічним забоєм лівої скроневої та лобової долі головного мозку, багатоуламковим переломом луски лівої скроневої кістки з імпресією кісткових уламків, лінійним переломом пірамідки лівої скроневої кістки, множинними переломами кісток лицьового черепа (перелом клиноподібної кістки, який розповсюджується на латеральну стінку лівої основної пазухи і суглобову поверхню нижньощелепного суглобу, множинно-уламковий перелом зовнішньої стінки лівої орбіти з імпресією кісткових уламків до 4 мм, перелом виличної кістки зі зміщенням) - тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано судом за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння (т.1 а.с.245-249).

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, а саме призначити йому більш м`яке покарання та застосувати щодо нього положення ст.75 КК України.

В обґрунтування таких вимог зазначив, що пожалкував про скоєне кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей, у скоєному проявив щиросердне розкаяння. Вказав, що відшкодував потерпілому у повному обсязі завдану матеріальну шкоду.

Крім того, обвинувачений навів обставини, які характеризують його особистість, вказав, що він: раніше не судимий; за місцем проживання характеризується з позитивної сторони; має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом із дружиною та сином, 2020 року народження, які наразі перебувають на його повному утриманні, оскільки дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років, а дитина не досягла віку 1 року; працює електрозварником у ФОП ОСОБА_10 у м. Первомайський Харківської області, де характеризується з позитивної сторони, що підтверджується відповідними характеристиками; не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

Вказав, що обставинами, які пом`якшують його покарання є визнання вини у повному обсязі, щиросердне каяття, активне сприяння слідству у розкритті злочину.

Разом з тим зазначив, що суду слід взяти до уваги, що його дії були спровоковані віктимною поведінкою потерпілого, який, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, чіплявся до його вагітної на той час дружини (т.2 а.с.13-15).

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Обвинувачений просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги у повному обсязі.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, вважаючи, що обвинуваченому призначено необхідне та достатнє покарання для його виправлення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини кримінального правопорушення в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Надаючи оцінку апеляційним вимогам обвинуваченого щодо необхідності призначення більш м`якого покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, то колегія суддів вважає їх непереконливими та такими, що не є підставою для зміни вироку.

В ході детального аналізу оскаржуваного вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегією суддів встановлено, що воно в повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував: характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання, в розумінні ст.66 КК України, суд визнав щире каяття обвинуваченого, те, що він має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, добровільно відшкодував завданий майновий збиток.

При цьому, судом було надано оцінку усім характеризуючим обвинуваченого ОСОБА_7 відомостям, які містяться у матеріалах справи, враховано, що він займається трудовою діяльністю, за місцем мешкання та роботи характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Також враховано досудову доповідь, надану органом пробації, з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_7 , відповідно до якої ризики вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та його небезпеки для суспільства оцінюються як середні.

Проаналізувавши та надавши оцінку усім вищезазначеним обставинам, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, яке йому належить відбувати реально.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, обставин, за яких вчинено кримінально правопорушення, даних про особу винного, зважаючи на категорію скоєного злочину проти життя та здоров`я особи, які є основною соціальною цінністю, найважливішим людським благом, у відповідності до вимог ст.65 КК України, з урахуванням положень ст.50 КК України, призначив ОСОБА_7 покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним в подальшому нових кримінальних правопорушень.

Доводи обвинуваченого щодо явно несправедливого призначеного покарання внаслідок його суворості та наявності, на його думку, достатніх підстав для пом`якшення покарання і застосування ст.75 КК України, серед яких щире каяття, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, його позитивні характеристики, - є безпідставними, оскільки спростовуються врахуванням судом першої інстанції встановлених законом критеріїв при призначенні покарання та не є безумовною підставою, в даному випадку, для призначення більш м`якого покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Серед обставин, які, на думку обвинуваченого, пом`якшують покарання, останній в апеляційній скарзі зазначив активне сприяння розкриттю злочину.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 завдавав потерпілому тілесних ушкоджень дерев`яною битою, яку в подальшому спалив.

Обставини вчинення ним кримінального правопорушення встановлені не лише з показань обвинуваченого, а й з показань потерпілого та свідків, які підтверджуються рядом належних та допустимих доказів, що безпосередньо стосуються події злочину та його наслідків.

В обвинувальному акті серед підстав, які пом`якшують покарання, органом досудового розслідування зазначено лише щире каяття. Судом першої інстанції не встановлено активного сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшує покарання.

Обвинувачений, в апеляційній скарзі, посилаючись на активне сприяння розкриттю злочину не зазначив, у чому ж воно полягало, з огляду на що колегія суддів позбавлена можливості надати об`єктивну оцінку та врахувати зазначену обставину як таку, що пом`якшує покарання.

Та обставина, що на утриманні ОСОБА_7 знаходиться малолітня дитина, 2020 року народження, було враховано судом першої інстанції та визнано обставиною, що пом`якшує покарання, у відповідності до положень ст.66 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений стверджує, що його дії були спровоковані віктимною поведінкою потерпілого, який, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, чіплявся до його вагітної на той час дружини. Однак жодних відомостей на підтвердження даної обставини в матеріалах справи не міститься.

Натомість цивільна дружина ОСОБА_7 , яка була свідком конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, що мав місце 26 04 2020 року, в суді першої інстанції пояснила, що з ОСОБА_8 особисто не спілкувалася та що потерпілий а ні її, а ні ОСОБА_11 не ображав, а лише звернувся із пропозицією познайомитися, на що отримав зауваження від ОСОБА_7 .

З огляду на наведене, позиція вищевказана позиція обвинуваченого викликає в колегії суддів сумніви в тому, що дійсно надав критичну оцінку своїм протиправним діям та усвідомив тяжкість наслідків для потерпілого.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 відшкодував майнову шкоду, яка була завдана потерпілому у повному обсязі, однак відомостей про хоча б часткове відшкодування останньому моральної шкоди, яка згідно вироку становить 250 000 грн. в матеріалах справи відсутні та обвинуваченим до суду апеляційної інстанції не надано.

Всупереч твердженням обвинуваченого про надмірну суворість призначеного судом першої інстанції покарання, апеляційний суд звертає увагу на те, що з урахуванням, ступеню тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме посягання на передбачене законом невід`ємне природне право людини на життя, обставин його скоєння, зокрема, умисного нанесення з малозначного приводу по голові потерпілого чотири удари дерев`яною битою, яку обвинувачений мав при собі, два з яких наносив потерпілому, коли той впав без свідомості, наслідків для потерпілого, які виразилися в множинних травмах,які відносяться до категорія тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння (т.1 а.с.91, зворот), декількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обтяжуючих покарання обставин, позиції потерпілого, а також вищевикладеної характеристики особи обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства та необхідності призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, якого буде достатньо для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на те, що серед умов застосування положень ст.75 КК України є призначення покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням колегія суддів не вбачає. За конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, призначення більш м`якого покарання та застосування інституту звільнення від відбування покарання суперечило б загальним засадам застосування покарання та не забезпечило б досягнення його мети.

За встановлених обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення вимог обвинуваченого та зміни вироку суду в частині призначеного покарання, зокрема,призначення більш м`якого покарання звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України. На думку колегії суддів, у даному конкретному випадку, обране судом покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільній небезпечності, характеру протиправних дій та особі обвинуваченого, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423,424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 03 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4