Номер провадження: 11-сс/813/457/21
Номер справи місцевого суду: 947/5384/21 1-кс/947/2118/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 року у кримінальному провадженні №0000030 від 15.02.2021 року, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про арешт майна та накладено арешт на: грошові кошти в сумі 500 доларів США, п`ятьма купюрами номіналом по 100 доларів США, серії та номер: LI02657773, LB34468009M, LF47605903E, LF86441603D, LB92281396J; а також мобільний телефон «Samsung Galaxy S10+» в корпусі блакитного кольору, IMEI(1) НОМЕР_1 , IMEI (2) НОМЕР_2 , з сім карткою мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_3 та мобільний телефон «Samsung Galaxy S9», з сім карткою мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_4 , IMEI НОМЕР_5 , які були виявлені та вилучені під час проведення огляду місця події 15.02.2021 року в кімнаті проведення співбесід, що розташована в залі прильоту Міжнародного аеропорту «Одеса», за адресою: м. Одеса, вул. Центральний аеропорт, 2, власником яких є громадянин Республіки В`єтнам ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною їх відчуження, розпорядження та користування.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існує необхідність забезпечення його збереження. Слідчим суддею враховано, що відповідно до матеріалів клопотання, постановою слідчого від 16.02.2021 року вказані в клопотанні речі та предмети визнані речовими доказами у кримінальному проваджені. Також слідчий суддя врахував, що не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що у свою чергу призведе до втрати доказів у кримінальному проваджені та суттєво ускладнить процес розслідування справи.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту, та зобов`язати негайно повернути вилучене майно власнику. Апелянт стверджує, що слідчим суддею допущені неповнота судового розгляду, висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, слідчим суддею допущені істотному порушенні вимог кримінального процесуального законодавства. Зокрема, апелянт стверджує, що вилучене майно, на яке накладено арешт не відповідає критеріям, визначеним ст.171 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України (далі КПК), рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи рішення слідчого судді районного суду та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з матеріалів судової справи СУ ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000030 від 15.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

15.02.2021 року старшим слідим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області, під час проведення огляду місця події в кімнаті проведення співбесід, що розташована в залі прильоту Міжнародного аеропорту «Одеса», за адресою: м. Одеса, вул. Центральний аеропорт, 2, було виявлено та вилучено майно та грошові кошти, які мають значення речового доказу у кримінальному проваджені, а саме: грошові кошти в сумі 500 доларів США, п`ятьма купюрами номіналом по 100 доларів США, серії та номер: LI02657773, LB34468009M, LF47605903E, LF86441603D, LB92281396J; мобільний телефон «Samsung Galaxy S10+»в корпусі блакитного кольору, IMEI(1) НОМЕР_1 , IMEI (2) НОМЕР_2 , з сім карткою мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Samsung Galaxy S9», з сім карткою мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_4 , IMEI НОМЕР_5 .
16.02.2021 року постановою слідчого виявлені та вилучені під час огляду місця події майно та грошові кошти визнано речовими доказами у вищевказаному кримінальному провадженні.

16.02.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було виявлене та вилучене 15.02.2021 року під час проведення огляду місця події в кімнаті проведення співбесід, що розташована в залі прильоту Міжнародного аеропорту «Одеса», за адресою: м. Одеса, вул. Центральний аеропорт, 2
Клопотання слідчого мотивоване тим, що вилучені грошові кошти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, оскільки, саме їх пропонував, громадянин республіки В`єтнам ЧАН НГОК ХИНГ, начальнику відділення інспекторів прикордонної служби «Одеса-Аеропорт» (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_10 в якості неправомірної вигоди. Крім того, вилучені під час проведення ОМП мобільні телефони зберегли в собі інформацію, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Апеляційним судом встановлено, що клопотання слідчого та обставини, на які посилається останній, як на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, фактично відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на вимоги ст.170 КПК, задовольнив клопотання та наклав арешт на майно, вилучене під час огляду місця події, зазначивши про те, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України. Слідчий суддя також послався на те, що не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що у свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що вилучені в ході огляду місця події грошові кошти та мобільні телефони відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК, а тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.369 КК України, це майно може бути речовими доказами та потребує детального дослідження в ході досудового розслідування.
Доводи апелянта відносно неповноти судового розгляду через не дослідження існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування запобіжних заходів забезпечення кримінального провадження, апеляційний суд визнає безпідставними, оскількидіючий кримінальний процесуальний закон України не ставить в залежність можливість накладення арешту на майно з процесуальним статусом особи, у володінні якого воно перебуває на час вирішення клопотання щодо необхідності його арешту.

Апеляційний суд визнає також непереконливими доводи адвоката про незаконність рішення слідчого судді про накладення арешту на майно з посиланням на те, що у клопотанні не зазначено, які сліди злочину зберегли на собі мобільні телефони.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор повідомив, що вилучені мобільні телефони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та потребує огляду, а у разі необхідності і експертного дослідження.

За наведених вище обставин, доводи апелянта про незаконність рішення слідчого судді про накладення арешту з посиланням на те, що вилучені грошові кошти та мобільні телефони не мають відношення до даного кримінального провадження, є непереконливими, а тому апеляційний суд погоджується з доводами прокурора та рішенням слідчого судді щодо існування ризику спотворення, знищення або втрати вилученого майна.
Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності на вилучене майно завданням кримінального провадження апеляційний суд на даній стадії досудового розслідування не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для власника, апеляційним судом також не встановлено та апелянтом не доведено.

Апеляційний суд звертає увагу представника власника майна, що питання про доцільність подальшого арешту на вилучене майно буде перевірено на стадії досудового розслідування на протязі нетривалого часу, про що має бути постановлено відповідне процесуальне рішення, а власник цього майна або його представник, вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК, у разі нівелювання подальших підстав для подальшого арешту майна.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні, що буде слугувати меті забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для власника, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали, слід визнати непереконливими.

У відповідності до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК України, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені №0000030 від 15.02.2021 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4