справа № 462/7064/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (в редакції Закону станом на 21.06.2020 року), суд

в с т а н о в и в :

21 червня 2020 року приблизно о 18.10 год. ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «Renault 19», номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним по проїзній частині у м. Львові на вул. Чернівецькій в сторону вул. Городоцька всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013, а саме: п. 1.5, 2.3 б, д, 8.7.3.е, які виразились у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, яка виразилась у тому, що він, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, не реагував на забороняючі сигнали світлофора та продовжив рух автомобілем, у результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка переходила дорогу на регульованому пішохідному переході з права на ліво.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток гомілки та вертлюжної западини, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Потерпіла у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки не повідомила.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 286 КК України, так як обвинувачений вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який є нетяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому злочині, на обліках в психоневрологічному диспансері та у медичному центрі превенції та терапії узалежнень не перебуває, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені, відсутність претензій потерпілої та надання обвинуваченим потерпілій грошової допомоги /а.с.24/, згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді штрафу, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Згідно вимог ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Із матеріалів справи вбачається, що документально підтверджені витрати на проведення експертиз по справі загалом становлять 6538 /шість тисяч п`ятсот тридцять вісім/ гривень /матеріали кримінального провадження а.с.65, 74, 90/, які необхідно стягнути із обвинуваченого на користь держави, оскільки проведення даних експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Як вбачається із ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.07.2020 року по кримінальному провадженню №0001326 було вжито заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладеного арешту з метою забезпечення збереження речових доказів. Однак, такий вид заходу кримінального провадження як арешт на речовий доказ слід скасувати, оскільки розгляд провадження завершено і вказані речові докази підлягають поверненню законному володільцю майна обвинуваченому у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 50, 65-67, 286 КК України, ст. 100, 124, 174, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (в редакції Закону станом на 21.06.2020 року) та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 /двісті/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400,00 /три тисячі чотириста/ гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в дохід держави 6538 /шість тисяч п`ятсот тридцять вісім/ гривень процесуальних витрат.

Речові докази: автомобіль «Renault 19», номерний знак НОМЕР_1 - повернути обвинуваченому, як власнику, при цьому скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.07.2020 року (справа №462/3626/20, провадження 1-кс/462/1124/20).
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1