Справа № 456/4286/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/146/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені № 0000811 від 11.08.2020 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 3 (трьох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто в користь держави з ОСОБА_6 5720 (п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень 75 копійок за проведення експертиз в кримінальному провадженні №0000811 від 11.08.2020.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком ОСОБА_6 , 11.08.2020 близько 9.30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Laguna», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним по вулиці Вокзальна м. Стрий Львівської області у напрямку до вул. Грабовецька м. Стрий, при проїзді її ділянки неподалік будинку № 2, вулиці Грабовецька м. Стрий Львівської області, яка виразилися в тому, що він знаходячись на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг, а саме вул. Вокзальна, вул. Дрогобицька та вул. Грабовецька м. Стрий Львівської області, при виконанні маневру з`їзду з головної дороги на другорядну, проявив неуважність, до дорожньої обстановки та її змін у безпосередній близькості до транспортного засобу, який рухався в його напрямку праворуч від нього, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху, відтак не дав дорогу автомобілю марки «Skoda Fabia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , і смугу руху якого він пересікав, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між їхніми транспортними засобами. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Skoda Fabia», р.н. з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , згідно висновку експерта, отримала закриту хребтову-спинну мозкову травму, компресійний перелом тіла L 1 хребця, забій спинного мозку і за ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , а саме: п. 1.5. (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; «д» водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); п. 16.12 (на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух); п. 16.14 (якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг); і вказані порушення ОСОБА_6 вимог ПДР України є в прямому причинному зв`язку з наслідками що настали.
Не погоджуючись з даним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вищенаведений вирок, застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу менше ніж передбачено санкцією даної статті без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.
В обґрунтування даної апеляційної скарги покликається на те, що вирок суду першої інстанції є надто суворим. Вказує, що визнав свою вину, сприяв розкриттю правопорушення, вчинив не умисний злочин, має позитивні характеристики, є пенсіонером, має хронічне захворювання, а тому позбавлення його права керування транспортним засобом негативно вплине на його нормальне життя, зокрема на його здоров`я. На підставі вищенаведеного апелянт підкреслює, що не вбачає обмежень щодо застосування до нього ст. 69 КК України, без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.
Заслухавши виступи обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив такі, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.
Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Частиною 1 статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вчинив неумисний не тяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються по місцю проживання, є пенсіонером, потерпіла при призначенні покарання покладається на розсуд суду та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування. При цьому, суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обтяжуючих обставин.
На переконання колегії суддів,встановлені судом обставини не свідчать про те, що слід призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, а тому колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання із застосуванням додаткового покарання.
Суд апеляційної інстанції вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам статті 65 КК України. Підстав вважати призначене ОСОБА_6 покарання явно несправедливим через його суворість, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційні вимоги обвинуваченого не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4