Дата документу 25.03.2021 Справа № 334/1306/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/710/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/1306/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.191 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 лютого 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Златоуст Челябінської області Росія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, повернуто прокурору через невідповідність даного акта вимогам КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що суд в ухвалі не мотивував, якій конкретно нормі КПК не відповідає обвинувальний акт та не зазначив в чому саме обвинувачення є неконкретним та необґрунтованим. Крім того, суд під час підготовчого судового засідання вдався до оцінки обвинувального акта на предмет правильності формулювання обвинувачення та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, що є недопустимим на стадії підготовчого судового засідання.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили ухвалу залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом оскаржуваної ухвали, районний суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, виходив з того, що викладене в обвинувальному акті обвинувачення є неконкретним і не містить в собі конкретного опису обставин вчинення кримінальних правопорушень. В обвинувальному акті не конкретизовано в чому полягали корисливі мотиви обвинуваченого та інші особисті інтереси. Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у розкраданні чужого майна шляхом привласнення, проте його дії кваліфіковано як «заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем». Також обвинувальний акт не містить даних про спосіб вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК, а також даних про зміст та обсяг повноважень ОСОБА_8 та коло тих службових обов`язків, які він протиправно використав для вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів частково погоджується із мотивами суду, наведеними в ухвалі, як підстави для повернення обвинувального акта виходячи з такого.

Згідно з вимогами ст.314 КПК суд вправі у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо акт не відповідає вимогам цього кодексу.

Вимоги до обвинувального акта визначені у ст.291 КПК.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Дослідивши та проаналізувавши зміст обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, є обґрунтованим, оскільки викладені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК, суперечать його правовій кваліфікації.

Зокрема, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні розкрадання чужого майна шляхом привласнення, тоді як його дії кваліфіковано прокурором як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Такі недоліки обвинувального акта перешкоджають призначенню судового розгляду, а відтак судом прийнято обґрунтоване рішення про повернення даного акта прокурору з цієї підстави.

Разом з тим, посилання суду в ухвалі на відсутність в обвинувальному акті даних про мотив злочину, спосіб його вчинення, а також даних про зміст та обсяг повноважень ОСОБА_8 як підстави для повернення обвинувального акта прокурору, є незаконним та підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 лютого 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_8 змінити та вважати, що обвинувальний акт повернуто прокурору лише з мотивів, зазначених в даній ухвалі апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4