Справа № 461/5688/20
Провадження № 1-кс/461/133/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 року, слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на грошові кошти в сумі 35 700 доларів США, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2020 року. В обгрунтування поданого клопотання зазначає, що вказаною ухвалою накладено арешт на майно, що перебувало у володінні ОСОБА_7 , зокрема, на грошові кошти в сумі 35 700 доларів США, власником якого є ОСОБА_6 . Вважає, що арешт на грошові кошти накладений необґрунтовано, без повного, всебічного дослідження фактичних обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого, не відповідає загальним засадам кримінально - процесуального законодавства. Так, під час проведення обшуку 27.09.2020 року ОСОБА_7 було повідомлено та зазначено у зауваженнях до протоколу, що грошові кошти в сумі 35 700 доларів США належать ОСОБА_6 , отримані нею в результаті відчуження об`єкту нерухомого майна та передані йому на тимчасове зберігання. Вказані обставини підтверджуються долученими до матеріалів клопотання доказами. Зазначає, що вона та ОСОБА_7 є близькими родичами, багато років проживали у фактичних шлюбних відносинах. У зв`язку з тим, що заявник на даний час проживає в орендованій квартирі, що підтверджується договором оренди від 22.09.2019 року та умови такої не є надійними для зберігання коштів, остання звернулась до ОСОБА_7 з проханням про тимчасове зберігання коштів. Крім того, ОСОБА_6 відповідно до договору на резервування (бронювання) квартири від 09.09.2020 року зобов`язна була в строк до 09.10.2020 року або підписати договір купівлі продажу цінних паперів або інших фінансових інструментів або сплатити суму грошових коштів за резерування житлового прмміщення. Відтак, вказані кошти не мають будь-якого відношення до кримінального провадження та такі набуті законним шляхом. У зв`язку з тим, що вилучені та арештовані грошові кошти не належать ОСОБА_7 , просить скасувати накладений арешт. При цьому, зазначає, що ні слідчим, ні прокурором не встановлено, чи вилучені кошти є «необлікованими готівковими коштами, отриманими внаслідок ведення господарської діяльності по реалізації вказаного алкогольного напою третім особам».

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 вимоги поданого клопотання підтримав та просив задоволити, з підстав, викладених у такому.

Слідчий ОСОБА_3 проти задоволення вказаного клопотання заперечив.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке підлягає до задоволення з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000312 від 29.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України.
В ході досудового розслідування кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2020 року накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку 27.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки nokia імеі: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , сім картка № НОМЕР_3 ; блокнот "міжнародний банк" із рукописними записами; мобільний телефон марки "самсунг" імеі НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки "iphone pro max" imei: № НОМЕР_6 , з сім карткою лайф № НОМЕР_7 ; системний блок gn1712aconvrgb500236; грошові кошти в сумі 35 700 (тридцять п`ять тисяч доларів США) доларів США.

28.09.2020 року вищевказані предмети документи, які були вилучені під час обшуку, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, та згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2020 року під час накладення арешту на вищезазначені речі була встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, враховуючи правову підставу для арешту майна. Так, однією з підстав накладення арешту на майно слугувала необхідність забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 цього Кодексу).
Згідно ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.22 КПК України - кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Як встановлено в ході судового розгляду вказаного клопотання, доказів того, що особа, в якої вилучено майно, в тому числі грошові кошти, має статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні, не надано, а санкція статті ч.3 ст.229 КК України, за якою проводиться досудове розслідування, не передбачає додаткового покарання у вигляді конфіскації майна. Також, слідчим не спростовано належності вказаних коштів ОСОБА_6 та не надано даних, що в межах вказаного кримінального провадження заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 .
Таким чином, орган досудового розслідування, за клопотанням якого накладено арешт, не надав слідчому судді будь-яких обґрунтованих заперечень з приводу поданого клопотання, як і не надав належних доказів для беззапереченого висновку щодо необхідності продовження дії арешту майна в частині грошових коштів, а тому, з метою не допущення порушення права власності особи на користування, володіння та розпорядження належним йому майном, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування арешту майна в частині грошових коштів.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2020 року у справі №461/5688/20, провадження №1кс/461/6396/20, в частині грошових коштів у сумі 35 700 доларів США.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1