Справа № 308/3420/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання в.о. керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно - автомобіль ВАЗ 21053, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання та доданих документів 15 березня 2021 року сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000215 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно клопотання в ході досудового розслідування встановлено, що 14 березня 2021 року близько 18:00 год., під час проведення поверхневої перевірки транспортного засобу ВАЗ 21053 р/н НОМЕР_1 , який рухався під керуванням ОСОБА_4 , 1980 року народження, та був зупинений за порушення ПДР «працівниками Національної поліції України», на вул. Джамбула, 15 в м. Ужгороді, в салоні автомобіля у чохлі з під мобільного телефону було виявлено зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини, схожої на наркотичну.

Слідчий зазначає, що 14 березня 2021 року в ході проведення огляду автомобіля ВАЗ 21053, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який проводився на підставі згоди законного користувача ОСОБА_4 , в салоні автомобіля було виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини, схожої на наркотичну, яку упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» SUD1027086. Також по завершенню огляду місця події, вищевказаний транспортний засіб разом з ключем запалення та свідоцтвом про реєстрацію вилучено, транспортний засіб поміщено на спеціальний майданчик Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області. Постановою від 15 березня 2021 року вилучений під час огляду місця події транспортний засіб марки ВАЗ 21053, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ключі запалення та свідоцтво про його реєстрацію визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів. Постановою від 15 березня 2021 року виявлений та вилучений з салону вище зазначеного транспортного засобу прозорий полімерний зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини, схожої на наркотичну, визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання слідчий посилається на те, що виявлений та вилучений в ході проведення огляду місця події прозорий поліетиленовий зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини, схожої на наркотичну є предметом кримінального правопорушення, на якому збереглися сліди кримінального правопорушення, для їх подальшого детального огляду та проведення експертних досліджень та судових експертиз (експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів) необхідно забезпечити їх збереження у незмінному стані. Вилучений в ході проведення огляду місця події транспортний засіб ВАЗ 21053, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , має суттєве значення, для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, так як, вказаний транспортний засіб являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або зберіг на собі його сліди, пов`язані з переміщенням по території міста Ужгорода Закарпатської області наркотичних засобів, та має значення речового доказу в даному кримінальному провадженні. Згідно свідоцтва про реєстрацію т/з № НОМЕР_2 - транспортний засіб марки ВАЗ 21053, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_5 мешк. АДРЕСА_1 .

А тому на підставі вищенаведеного просить накласти арешт на вилучене в ході проведення огляду місця події від 14.03.2021 майно, а саме автомобіль ВАЗ 21053, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику Ужгородського РУП ГУНП, за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10 «а», ключі запалення та свідоцтво про його реєстрацію шляхом заборони власнику чи іншим користувачам, ким би вони не були, розпоряджатись та користуватись вказаними речами.

Слідчий на розгляд клопотання не з`явився, хоча про час та місце розгляду такого був повідомлений, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник та законний володілець майна на розгляд клопотання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду такого були повідомлені.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3. ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що вилучене майно, відповідає вимогам ст. 98 КПК України, однак прокурором не доведено, що зазначений клопотанні транспортний засіб є знаряддям злочину, зокрема, що такий використовується для вчинення злочину, слідчому судді не надано доказів, які б підтверджували вказане.
Також не надано слідчому судді і доказів того , що саме наркотичний засіб було вилучено при огляді зазначеного автомобіля.
Таким чином, посилання прокурора у клопотанні на достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні є необгрунтованим, так як не підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобовязує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Враховуючи вищезазначене, а також наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, про відсутність підстав для накладення арешту на майно, вказане в клопотанні, щодо якого відсутні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання в.о. керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно - автомобіль ВАЗ 21053, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ключі запалення та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1