У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇН

12 березня 2021 року
м. Харків

Справа № 638/3344/21
Провадження № 1-кс/638/635/21

Дзержинський райсуд м. Харкова в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
представника власника майна ОСОБА_4 та потерпілого - ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харків клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 від 28 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України, -

установив:

Слідчий СВ Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , в якому просить накласти арешт на виявлене та вилучене слідчим СВ Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 , під час огляду місця події від 04 березня 2021 року в період часу з 20.50 год. до 22.20 год., у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: м. Харків, вул. Білогорська № 92-Г, майно, а саме: автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_2 , пачку з розгорнутою жувальною гумкою «Dirol».

Клопотання обґрунтовано тим, що 27 січня 2021 року близько 16.45 год., ОСОБА_5 , знаходячись на парковці біля буд. № 48-В по вул. Цілиноградській в м. Харкові, виявив крадіжку власного автомобіля марки «Lexus», модель «RX450H», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Слідчим СВ Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 , 04 березня 2021 року у період часу з 20.50 год. до 22.20 год., у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: м. Харків, вул. Білогорська № 92-Г, проведено огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено: автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_2 , пачка з розгорнутою жувальною гумкою «Dirol».

Вилучені предмети визнанні речовими доказами та знаходяться у Харківському районному управлінні поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Слідчий вважає, що на час звернення з клопотанням є підстави вважати, що вилучені предмети під час огляду місця події, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, з мотивів зазначених у ньому та просила його задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Представник власника майна ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував. Надав до суду письмові заперечення, в яких, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, частину одинадцяту статті 170, частину четверту статті 173 КПК України, просив відмовити в задоволенні клопотання в частині арешту майна, а саме - автомобіля марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_2 . Зазначив, що ОСОБА_4 є власником автомобіля та щоденно використовує його для власних потреб. Відтак вважає, що арешт становитиме непропорційне втручання у право ОСОБА_4 мирно володіти своїм майном, порушить звичне життя власника майна і становитиме втручання у мирне володіння майном. Автомобіль буде зберігатися на відкритому повірі, що може призвести до його псування.

Суд, вислухавши думку прокурора, представника власника майна та потерпілого, дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 27 січня 2021 року близько 16.45 год., ОСОБА_5 , знаходячись на парковці біля буд. № 48-В по вул. Цілиноградській в м. Харкові, виявив крадіжку власного автомобіля марки «Lexus», модель «RX450H», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Слідчим СВ Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 04 березня 2021 року в період часу з 20.50 год. до 22.20 год., у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: м. Харків, вул. Білогорська № 92-Г, проведено огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_2 , пачка з розгорнутою жувальною гумкою «Dirol».

Вилучені предмети визнанні речовими доказами та знаходяться у Харківському районному управлінні поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (частина друга статті 131 КПК України).

Як визначено частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (Частина перша статті 98 КПК України).

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та(або) зберегли на собі його сліди; 2)призначалися(використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до статей 168, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (частина перша статті 167 КПК України), а й іншим особам.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або третіх осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.

У судовому засіданні встановлено, що 04 березня 2021 року в період часу з 20.50 год. до 22.20 год., у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: м. Харків, вул. Білогорська № 92-Г, проведено огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_2 , пачка з розгорнутою жувальною гумкою «Dirol».

Постановою слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 05 березня 2021 року автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_2 , пачка з розгорнутою жувальною гумкою «Dirol» були визнані та долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000238 від 28 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України, в якості речових доказів.

Вилучення речей відбувалось в ході огляду тому, вилучені речі є тимчасово вилученим майном (частина сьома статті 237 КПК України).

Крім того, вилучені предмети мають доказове значення та самі по собі або у сукупності можуть бути використанні як докази у кримінальному провадженні.

Необхідність застосування арешту майна полягає у запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження та з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не надає оцінку належності та допустимості доказів.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається«Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі «Лемуан проти Франції», від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням того, що слідчим доведено, що накладення арешту на майно необхідне з метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, проведення та дослідження всіх наявних, та встановлених дій, встановлення всіх осіб, які причетні до вчинення правопорушення.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, а також, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно, завданням кримінального провадження, суд доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково.

Водночас суд враховує право власника майна володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, який у разі арешту автомобіля буде позбавлений права користування, а таке обмеження не є співмірним, у зв`язку із чим, суд, з метою запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів особи, вважає за необхідне передати арештоване майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, відповідно до вимог статей 40, 131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 28 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на виявлене та вилучене під час огляду місця події від 04 березня 2021 року майно, а саме: автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_2 , пачку з розгорнутою жувальною гумкою «Dirol».

Автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_2 , комплект ключів від вказаного автомобіля - передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , якому автомобіль марки «Lexus», модель «RX450Н», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 12 березня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1