Справа № 509/1016/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року.Овідіопольський райсуд Одеської області у складі :
слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської обл. скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 26.02.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000034 від 27.01.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

03.03.2021 року до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшла вищевказана скарга. В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що СВ ВП №1 ОРУП № 2 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034 від 27.01.2021 року за ч.3 ст. 185 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_3 за фактом крадіжки у листопаді 2017 року апаратів опалювальних побутових (котлів), частину яких у кількості 54 штук ним було виявлено 20.07.2020 у гр.. ОСОБА_5 у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 за адресою: Одеська обл.., Овідіопольський р-н, Таїровська с/рада, громадське об`єднання автомобілістів «Люстдорф-авто». 16.02.2021 року скаржником було додатково була подана заява до слідчого про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні. Постановою слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 26.02.2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим.
Заявник вважає, що слідчий безпідставно виніс постанову про відмову у визнанні його потерпілим, а тому просить скасувати цю постанову.
Скаржник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутністю, скаргу підтримує, просить задовольнити.
Слідчий СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином.
Дослідивши матеріали кримінального провадження долучені до скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
СВ ВП №1 ОРУП № 2 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034 від 27.01.2021 року за ч.3 ст. 185 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_3 за фактом крадіжки у листопаді 2017 року апаратів опалювальних побутових (котлів), частину яких у кількості 54 штук ним було виявлено 20.07.2020 у гр.. ОСОБА_5 у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 за адресою: Одеська обл.., Овідіопольський р-н, Таїровська с/рада, громадське об`єднання автомобілістів «Люстдорф-авто». 16.02.2021 року скаржником було додатково була подана заява до слідчого про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні. Постановою слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 26.02.2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим.
Так, підставою для прийняття постанови слідчий зазначив те, що ОСОБА_3 відповідно до його показів від 16.02.2021р. добровільно 21.07.2020 року, перебуваючи у своєму складі за адресою: АДРЕСА_1 , видав співробітникам поліції 63 котла, серед яких були котли, які він союі повернув та які раніше були викрадені. В рамках зазначеного кримінального провадження відсутні відомості щодо крадіжки тобто, протиправного заволодіння 21.07.2020р. апаратами опалювальними (котлами) ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної або майнової шкоди.
Частинами 2 та 5 ст. 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
У частині 3 вказаної статті зазначено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Проте, приписи вказаної норми закону, слідчим не виконані, оскільки в постанові не наведено конкретні очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст.55 КПК України.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що всупереч вимогам ст. 110 КПК України вказана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, не з`ясовані обставини, на які посилається заявник, та не надано їм оцінка, слідчий у постанові не навів наявні очевидні та достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 не завдано шкоди.
Відповідно до ст. 7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка згідно положень ч. 2 ст. 9 КПК України полягає в обов`язку прокурора, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.
Згідно з п.4 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.
Неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.
Крім неналежного мотивування постанов, підставою їх скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення слідчим, прокурором стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим винесена необґрунтовано та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 КПК, з урахуванням положень Глави 26.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановлюється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 26.02.2021 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000034 від 27.01.2021 року.
Зобов`язати слідчого СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 16.02.2021 року щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000034 від 27.01.2021 року року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1