Справа № 750/6448/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/456/21
Категорія - ч.2 ст. 121 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003185 від 12 травня 2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2021 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, розлученого, без постійного місця проживання, фактично проживав по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 10 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на корись держави 25 714 грн. 76 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 12 травня 2020 року, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проживаючи у квартирі ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , під час конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, умисно завдав не менше одного удару лезом ножа в область живота та не менше двох ударів лезом ножа в область лівої пахової лівої ділянки та лівої кисті потерпілому ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: по одному поверхневому колото-різаному пораненню лівої пахової ділянки та лівої кисті, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням кишківника, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 о ІНФОРМАЦІЯ_3 годині 15 хвилин ОСОБА_10 помер у реанімаційному відділенні КНП «ЧМЛ № 3» через полі органну недостатність, яка виникла внаслідок кровотечі, спричиненої проникаючим пораненням живота з ушкодженням передньої черевної стінки, великого сальника, кишківника та лівого великого поперекового м`яза.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не погоджується з вироком суду, вказує на його незаконність та необґрунтованість, вважає таким, що не відповідає принципам законності та обґрунтованості. Просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження повернути в суд першої інстанції для нового об`єктивного судового розгляду.

Аргументує тим, що суд безпідставно не прийняв до уваги його показання про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 він завдав при перевищенні меж необхідної оборони і його дії повинні бути кваліфіковані за ст. 118 КК України. Звертає увагу на те, що відразу як побачив кров у потерпілого, то вжив усіх заходів для забезпечення його необхідною медичною допомогою.

Суд першої інстанції ніяким чином не спростував його пояснення, що він перебував у стані необхідної оборони, відбивався від потерпілого, який ударив його стаканом та погрожував убити, відвертав посягання потерпілого на його життя. Не звернув уваги на хаотичність нанесення ножових поранень потерпілому ОСОБА_10 , це під час відбиття від нападу, наявність у нього тілесних ушкоджень, які він отримав від потерпілого та які зафіксовані у протоколі медичного освідування. Крім того, потерпілий ОСОБА_10 значно молодший від нього за віком та фізично сильніший, оскільки раніше займався спортом, відбував покарання у місцях позбавлення волі та є соціально небезпечним елементом.

Апелянт вказує, що суд не врахував співвідношення сил та раптовості нападу з боку потерпілого, характер небезпеки та його фізичні переваги такі як вік та стан здоров`я, наявність мотиву для негайного відвернення небезпечного посягання.

Більш того, після заподіяння ножових поранень він сам викликав швидку медичну допомогу та не переховувався від працівників поліції.

Не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з нього моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 , з якою потерпілий перебував в конфліктних відносинах через поділ спадщини, тривалий час з сестрою не спілкувався, не проживав із нею однією сім`ю. Смертю брата він не заподіяв моральних страждань і потерпіла не має права на одержання моральної шкоди.

На думку апелянта, з урахуванням усіх обставин справи, призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі. За наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити вирок суду в бік пом`якшення покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги в частині неправильності кваліфікації, необґрунтованості судового рішення та несправедливості призначеного покарання, прокурора, який не погодився з доводами апеляційної скарги обвинуваченого, вважав вирок суду законним та обґрунтованим і просив залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

З рапорту помічника чергового Чернігівського ВП від 12 травня 2020 року убачається, що о 16 год. 11 хв. зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що з проспекту Миру, 207 екіпажем медичної допомоги до приймального відділення міської лікарні № 3 доставлений ОСОБА_10 , 1969 року народження, проживаючий по АДРЕСА_1 , з діагнозом колото-різана рана передньої черевної стінки, алкогольне сп`яніння. Екіпаж медичної допомоги забрав потерпілого з АДРЕСА_2 , де той сидів біля 4-го під`їзду, обставини отримання тілесних ушкоджень пояснити відмовився (а.с.120 т. 1).

У рапорті помічника чергового Чернігівського ВП зазначено, що 13 травня 2020 року об 11 год. 38 хв. зі служби «102» надійшло повідомлення про те,що в реанімаційному відділенні Чернігівської міської лікарні № 3 помер ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який напередодні був доставлений до лікарні з проникаючим ножовим пораненням живота (а.с.119 т.1).

Під час огляду прибудинкової території 12 травня 2020 року по АДРЕСА_2 , біля під`їзду №4 на відстані 30 см від дверної коробки на підлозі виявлені сліди речовини бурого кольору. У подальшому, на міжсходинковому майданчику, де розміщена квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 на відстані 80 см від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 виявлений та вилучений слід речовини бурого кольору. (а.с.121-126 т. 1)

Детальний огляду речей потерпілого ОСОБА_10 12 травня 2020 року показав, що під опис до журналу прийому і видачі одягу хворих реанімаційного відділення внесені наступні речі: штани синього кольору з видимими слідами речовини бурого кольору,піджак пальовка зеленого кольору, кепка зеленого кольору, футболка бежево-зеленого кольору з видимими слідами речовини бурого кольору із пошкодженнями у вигляді розрізу тканини у області черевної частини тіла, теніска зеленого кольору з рукавом з видимими слідами речовини бурого кольору та пошкодженням тканини в області черевної частини тіла. Під час огляду кишень у лівій бічній стороні піджака був виявлений предмет зовні схожий на розкладний ніж з рукояткою зеленого кольору. Виявлені речі були вилучені та опечатані. (а.с.129-133 т. 1)

Під час огляду приміщення квартири АДРЕСА_6 , проведеного 12 травня 2020 року у кімнаті № 1 на дивані була виявлена чорна шкіряна сумка зі слідами речовини бурого кольору, на дивані у кімнаті № 2 на одній з подушок виявлені сліди речовини бурого кольору, біля журнального столика,на якому стоїть телевізор, виявлений табурет на поверхні якого стоїть дві чашки, одна металева тарілка з ложкою, а під табуретом на підлозі виявлені сліди речовини бурого кольору у вигляді крапель. Поруч знаходиться ще один табурет, на якому стоять два скляні стакани,одна ложка та пластикова тарілка, а на підлозі пластикова пляшка об`ємом 1 л. На бильці крісла також виявлені сліди речовини бурого кольору у вигляді краплі. При огляді коридору на других вхідних дверях біля ручки наявні сліди речовини бурого кольору та на відстані близько 1,5 м від нижнього краю на дверях наявні сліди речовини бурого кольору, на правій стіні на висоті близько 1 м від підлоги також маються сліди речовини бурого кольору. Ліворуч від вхідних дверей до квартири на лівій стіні на відстані 1,5 м від підлоги наявні сліди речовин бурого кольору.

З кухні вилучені шість предметів схожих на ножі, сумка за слідами речовини бурого кольору та змиви зі слідами речовини бурого кольору, склянки та пляшка зі слідами рук та недопалки цигарок (а.с.135-139 т. 1). Розбитого скла від фужера, яким за версією обвинуваченого його ударив потерпілий по голові, в ході огляду місця події, не виявили.

За підозрою у вчиненні кримінального правопорушення о 22 годині 12 травня 2020 року у квартирі АДРЕСА_6 був затриманий ОСОБА_6 , який на момент затримання перебував у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 146 т. 1).

Як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні, ОСОБА_6 не заперечував,що саме він завдавав ножові поранення ОСОБА_10 , від яких той помер в лікарні. Разом з тим, категорично заперечував, що його дії були умисними та він бажав настання таких тяжких наслідків.

Обвинувачений ОСОБА_6 пояснював, що з потерпілим разом працювали та проживали у квартирі потерпілого. 12 травня 2020 року повернулися з роботи та відпочивали, разом вживали спиртні напої та дивилися телевізор. Конфлікт розпочався раптово, причин він не може пригадати. Під час конфлікту потерпілий ОСОБА_10 вдарив його по голові скляним стаканом, коли він хотів схопити пляшку, ОСОБА_10 почав бити його кулаками по руках, при цьому погрожував вбивством.

Оскільки ОСОБА_10 був молодший, фізично сильніший та займався раніше кікбоксингом, то ОСОБА_6 сприйняв погрозу як реальну та злякався, тим більше,що раніше потерпілий вже застосовував до нього фізичну силу. З метою захистити себе, він схопив рукою кухонний ніж, який лежав на табуретці біля телевізора, хаотично розмахував руками, щоб відбити напад потерпілого. Коли побачив сліди крові в області живота ОСОБА_10 , то схопив його під руку і повів на вулицю, посадив на лавку біля під`їзду і побіг стукати в двері сусідам, щоб вони викликали карету швидкої допомоги. Після того, як ОСОБА_10 госпіталізували, він повернувся до квартири та ліг спати, був упевнений,що з потерпілим буде все гаразд, адже він нормально себе почував, свідомості не втрачав, розмовляв. Через кілька годин приїхали працівники поліції і затримали його.

Такі показання ОСОБА_6 підтверджуються даними огляду місця події квартири АДРЕСА_6 та ділянки біля будинку, даними рапортів чергових відділу поліції, з яких убачається,що ОСОБА_10 був доставлений від під`їзду будинку, де сидів на лавочці, був при свідомості та розмовляв, при цьому особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження назвати відмовився. Саме в кишені куртки потерпілого був виявлений ніж зі слідами речовини бурого кольору.

Судово медичні данні ( висновок експерта № 262 від 15 травня 2020 року) вказують на те, що у обвинуваченого ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців лівого та правого передпліч, тильної поверхні правої кисті, які могли виникли від дії тупих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесних ушкоджень в області голови, у обвинуваченого, виявлено не було.

Під необхідною обороною, згідно з ч. 1 ст. 36 КК України, визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно-небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

З висновку експерта № 446 від 13 травня 2020 року убачається, що у потерпілого ОСОБА_10 , окрім трьох колото різаних поранень, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми з субдуральною гематомою, синець лівої скроневої ділянки голови, синці навколо очей та в ділянці перенісся, перелом кісток носа, синець лівої виличної ділянки та щоки, крововилив нижньої губи зліва, темно червоний крововилив під тверду мозкову оболонку об`ємом 30 мл, синець в проекції право реберної дуги, два синці правого плеча, два синці лівого передпліччя та кисті, синець правого стегна, множинні синці обох колін, садна правої гомілки та лівого коліна, синець другого пальця лівої стопи, які утворилися не менше як від 19 травмуючих дій тупих предметів за 1-2 дні до настання смерті.

Версія обвинуваченого ОСОБА_6 , що 12 травня 2020 року він перебував у стані необхідної оборони від нападу фізично сильнішого, молодшого потерпілого ОСОБА_10 , не заслуговує на довіру. Потерпілий ОСОБА_10 вже був побитий, увесь у синцях та крововиливах, що добре видно з протоколу огляду трупа ( том1 а. с. 156-160).

Хаотичність ножових порань, заподіяння поверхневих порізів пахової ділянки та лівої кисті, одного проникаючого поранення у живіт з пошкодженням кишківника, не є безумовним доказом стану необхідної оборони.

У потерпілого ОСОБА_10 колото-різане поранення тильної поверхні лівої кисті, а також синці лівих передпліч та кисті могли утворитися при самозахисті, про що судово медичний експерт надав відповідь у висновку у п. 20.

Потерпілий ОСОБА_10 міг ухилятися від удару ножем, через що поранення були поверхневими, а не проникаючими як у живіт.

Причиною смерті потерпілого стала поліорганна недостатність, яка розвинулась внаслідок кровотечі, спричиненої проникаючим пораненням живота з ушкодженням передньої черевної стінки, великого сальника, кишківника та лівого великого поперекового м`язу.

Усі тілесні ушкодження на тілі потерпілого могли виникнути за 1-2 дні до настання смерті ( висновок №446 від 13.05.2020 том 1 а. с. 164-174).

Крім того в крові потерпілого ОСОБА_10 не був виявлений етанол, так само як і не було у шлунку залишків їжі, щоб судити, що він вживав спиртні напої та закусував, як пояснював обвинувачений.

Посилання обвинуваченого на те, що потерпілий особа з кримінальним минулим, жорстоко поводився з ним, перевірялися судом першої інстанції і не виправдовують обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Обвинувачений ОСОБА_6 також особа з кримінальним минулим, на що вказує зміст довідки про його минулі судимості. Обвинувачений проживав у квартирі потерпілого без реєстрації, що не перешкоджало йому залишити потерпілого, який до нього погано ставився.

Не було у даному випадку і уявної необхідної оборони, як намагалася переконати захисник під час апеляційного розгляду, оскільки було одностороннє побиття обвинуваченим потерпілого, який фактично майже не чинив опору, порівнючи кількість тілесних ушеоджень у обвинуваченого - не менше 4, у потерпілого -не менше 22.

Посилання обвинуваченого на те, що смерть потерпілого настала від перитоніту, лікарі не надали якісної та своєчасної медичної допомоги, не впливають на правильність кваліфікації його дій. Смерть ОСОБА_10 перебуває у прямому причинному зв`язку із заподіянням ножового поранення в живіт обвинуваченим ОСОБА_6 . Смертельний наслідок не був усунений лікарським втручанням і не залежно від того через несвоєчасне надання медичної допомоги, відсутність необхідних препаратів, лікарську помилку, супутні захворювання у потерпілого, смерть була наслідком тяжкого тілесного ушкодження, умисно заподіяного ножем і саме обвинуваченим, а не лікарями.

Отже, раптово виниклий конфлікт між обвинуваченим і потерпілим призвів до навмисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, від яких потерпілий помер у лікарні. При цьому стану необхідної оборони не виникало, оскільки не було суспільно-небезпечного посягання з боку потерпілого. Три синці на тілі обвинуваченого, в порівнянні з не менше як 17 діями тупими предметами і трьома діями колото- різаними предметами на тілі потерпілого, свідчать про те, що саме потерпілий був жертвою, а не нападником, як стверджує обвинувачений.

Той факт, що після заподіяння ножового поранення в живіт ОСОБА_6 намагався надати допомогу потерпілому, вжив усіх необхідних дій для того, щоб викликати швидку медичну допомогу та уникнути смерті потерпілого, був врахований судом та стороною обвинувачення при кваліфікації його дій за ч.2 ст. 121 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК України, призначив покарання з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до своїх дій, наявності захворювань, у межах санкції статті, наближеної до мінімальної межі. Таке покарання відповідає принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, вирок суду підлягає зміні в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілої.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Сестра убитого потерпіла ОСОБА_9 з братом однією сім`єю не проживала, що підтвердила під час судового розгляду кримінального провадження, тривалий час з ним не спілкувалася через поділ спадщини, а тому права на одержання морального відшкодування згідно чинного законодавства не має, а тому суд помилково задовольнив її позов та стягнув моральну шкоду, що підлягає виправленню шляхом зміни вироку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення питання цивільного позову змінити.

Потерпілій ОСОБА_9 у задоволенні цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди відмовити.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13