Справа № 945/1206/20
Вирок
Іменем України
27 квітня 2021 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходив військову службу за контрактом на посаді водія-електрика медичного пункту 2 артилерійського дивизіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимого.
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
в с т а н о в и в:
Досудовим розслідуванням та під час судового розгляду встановлено, що 19.12.2017 року ОСОБА_4 уклав з Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження військової служби у ЗСУ строком на 3 роки. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2017 року № 98 солдат ОСОБА_4 , зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 взводу охорони 2 роти охорони батальону охорони зазначеної військової частини. В подальшому відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017 року № 103 -РС солдат ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги гарматного артилерійського взводу гарматної артилерійської батареї гарматного артилерійського дивізіону. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2018 року №1 -РС солдат ОСОБА_4 призначено на посаду водія електрика медичного пункту гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2018 року № НОМЕР_2 -РС солдат ОСОБА_4 призначено на посаду водія електрика медичного пункту артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно на наказу командира військової частини НОМЕР_1 №218 від 12.09.2019 року ОСОБА_4 водій-електрик медичного пункту 2 артилерійського дивізіону , з 13.09.2019 року вибув у відрядження до 235 міжвидового центру підготовки підрозділів ( АДРЕСА_3 ) до окремого розпорядження для проходження навчання.
07.10.2019 року о 18год.00хв. солдат ОСОБА_4 умисно з метою тимчасового ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самостійно залишив місце служби табірний збір військової частини польова пошта НОМЕР_3 на території НОМЕР_4 міжвидового центру підготовки частин та підрозділів (с.Михайлівка Миколаївського району Миколаївської області) проводив свій час на власний розсуд за місцем проживання в АДРЕСА_2 до 06.07.2020 року не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
06.07.2020 року солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України, чим припинив вчиняти злочин та повідомив про себе як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби) вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
6 липня 2020 року в даному кримінальному провадженні між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч.1 ст.468 КПК України.
Відповідно до угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.4 ст.407 КК України, щодо узгодженого покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладення на нього обов`язків згідно п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченому які передбачені ст.ст.473, 476 КПК України.
Суд заслухав в судовому засіданні думку прокурора, який вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, та просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним; з наданих суду матеріалів кримінального провадження, вбачається, що скарги обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій підозрюваного за ч.4 ст.407 КК України є правильною. Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином і відповідно до вимог ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладена сторонами угода є добровільною. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
За таких обставин, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Керуючись ст.ст. 314-316, 368,370, 468, 469,472, 475 КПК України, суд -
Ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 6 липня 2020 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладення на нього обов`язків згідно п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України.
На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1