САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/807/21
1-кп/206/124/21
УХВАЛА
Іменем України

04 березня 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали за обвинувальним актом по кримінальному провадженню №0000026 відносно ОСОБА_3 обвинуваченного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

25.02.2021 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню № 0000026 відносно ОСОБА_3 обвинуваченного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду м. Дніпропетровська, обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим КПК України, підстави для повернення акту прокурору, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України відсутні.
Порушень, що перешкоджають розгляду справи в суді, та призначенню справи до слухання не виявлено.
Справа підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово. Виклику підлягають всі свідки згідно реєстру матеріалів. Клопотань про виклик для допиту інших осіб, та витребування речей чи документів не надійшло.
Судом не встановлена необхідність проведення інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду.
Вислухавши думку учасників судового засідання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту.
Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , мотивоване тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4-х до 6-ти років, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі та знаючи про покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, продовжувати переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 вже переховувався від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та його місцезнаходження було невідоме, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було зупинено, а підозрюваний ОСОБА_3 був оголошений у розшук. Окрім цього, ОСОБА_3 не має стійких соціальні зв`язки, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, постійного джерела доходу не має, що може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень.
У зв`язку з викладеним клопоче застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.
Суд заслухавши клопотання та позицію учасників судового провадження приходить до наступного.
Так, згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового розгляду має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Суд дійшов до висновку про те, що клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно як обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, строком до шести років, вже переховувався від слідства та перебував у розшуку, також, він знаходячись на свободі, може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки останньому відомо місце проживання та анкетні данні потерпілої та свідків у вказаному кримінальному провадженні та те, що ОСОБА_3 не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що може спонукати його до вчинення нових умисних злочинів. на утриманні неповнолітніх чи інших непрацездатних осіб не має, стійких соціальних зв`язків не має.
Вказані обставини дають суду підстави стверджувати, що ризики, зазначені прокурором, як підстава для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, існують, обрання іншого, більш м`якого виду, ОСОБА_3 суд вважає не доцільним і буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, вирішуючи подані клопотання суд, також, враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 злочину та можливість ухилення від явки до суду.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Суд вважає, що запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а і характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.
Таке застосування не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Таким чином, з метою виконання процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, як то впливу на свідків та потерпілу, тощо, суд вважає, що ОСОБА_3 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.
Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 314-316, 331, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Матеріали за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000026 відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні о 16 год. 00 хв. 04 березня 2021 року.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
В судове засідання викликати прокурора, потерпілу, свідків та доставити обвинуваченого.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 02 травня 2021 року включно.
Копію ухвали надіслати до Дніпропетровської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровської області № 4 до виконання.

Ухвала суду, в частині, щодо продовження строку тримання під вартою набирає чинності негайно, але може бути оскаржена учасниками судового провадження шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1