Провадження №11-сс/801/497/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2021 р. за №0000657,
якою задоволено клопотання старшого слідчого відділення Відділу поліції №1 ВРП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вербка Чечельницького районну Вінницької області, українця, громадянина України, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Старший слідчий слідчого відділення Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_9 01.07.2021 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_7 , маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.185, ч. 2 ст.309, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 187 КК України за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2016 року, на шлях виправлення не став та скоїв новий злочин, так 29.06.2021 приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Чехова 8А, помітив відчинений автомобіль марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Транс Маркет». Після чого у ОСОБА_7 виник умисел на крадіжку з даного автомобіля.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , підбурюваний жагою до легкої наживи та незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, із корисливих спонукань, таємно, діючи повторно, проник через дверцята до кабіни автомобіля марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та на передньому сидінні помітив сумку темного кольору з написом «Safari», що належить ОСОБА_11 . Зазирнувши у сумку, ОСОБА_7 помітив у ній також інші речі ОСОБА_11 , а саме гаманець з написом «Саmel» та грошовими коштами у сумі 4700 грн., мобільний телефон "Армор Х5" з сім картою НОМЕР_2 , банківські карти:«Монобанк» № НОМЕР_3 , «А-Банк» № НОМЕР_4 , пластикову картку «За так».
Після чого ОСОБА_7 вище перераховані речі викрав, місце злочину покинув, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 6320 грн.
Вказав, що у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Вербка, Чечельницького району, Вінницької області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-10.10.2001 Чечельницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково 04.10.2002. Невідбутий строк 9 місяців 9 днів.
-14.06.2004 Чечельницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково 17.07.2007, невідбутий строк покарання 10 місяців 28 днів.
-29.11.2007 Чечельницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк 1 рік. Відповідно до ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк по вироку Чечельницького районного суду від 14.06.2014, таким чином до відбування 1 рік 2 місяці позбавлення волі Звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково 16.12.2008. Невідбутий строк 2 місяці 18 днів.
-10.08.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки.
-23.06.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.185, ч. 2 ст.309, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 187, 70 КК України до позбавлення волі на строк 7 років. Звільнений з місць позбавлення волі 22.07.2020.
29.06.2021 о 20 год. 40 хв. ОСОБА_7 затримано за підозрою у скоєнні злочину згідно ст. 208 КПК України.
30.06.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Слідчий послався на те, що вина ОСОБА_7 підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме:
-протоколом огляду місця події від 29.06.2021.
-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11
-протоколом допиту свідка ОСОБА_12
-протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину
-поясненням ОСОБА_7 .
За таких обставин вважає, що у вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:
-переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк до 6 років.
-перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного місця доходу, та шляхів прибутку.
Також вважає, що застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:
-особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;
-домашній арешт, оскільки ОСОБА_7 зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу. Тому застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_10 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні, щодо задоволення клопотання заперечували, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2021 року клопотання слідчого задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Визначено, що строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 20:40 год. 27 серпня 2021 року.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 27 серпня 2021 року.
Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі сорока розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 95160,00 (дев`яносто п`ять тисяч сто шістдесят грн.), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:
1. прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2. не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
4. утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;
5. здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначено на час дії ухвали суду.
Роз`яснено, що у разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі невиконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2021 року скасувати та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що слідчим та прокурором не доведено зазначені в клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний не переховувався і не мав намір переховуватися, при затриманні виконував усі вказівки посадової особи, не здійснив спроб сховати чи спотворити речі або документи, які мають значення для кримінального провадження. Запобігти спробі впливу на свідків, потерпілих в даному випадку можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашнім арештом. Також слідчим суддею не наведено, яким чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, наміру вчиняти кримінальні правопорушення останній також не має. Зазначив, що слідчим не були враховані й ті обставини, що підозрюваний проживає спільно з колишньою дружиною, яка будучи інвалідом ІІ групи потребує стороннього догляду, на даний час відсутні інші близькі люди, що можуть піклуватися про дружину. Вважає, що застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід є занадто суворим, а органом досудового розслідування не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе виправдати потреби досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Підозрюваний ОСОБА_7 апеляційну скаргу свого захисника підтримав і також просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступ захисника, підозрюваного, заперечення прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2021 року судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону дотримані.

Слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів з визначенням останноьу застави в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 95 160,00 гривень.

Так, вирішуючи питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи практику Європейського суду з прав людини, проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000657; протоколу прийняття заяви від 29.06.2021; протоколу огляду місця події від 29.06.2021; протоколу допиту потерпілого від 29.06.2021; протоколу допиту свідка від 29.06.2021; пояснень підозрюваного ОСОБА_7 від 29.06.2021; протоколу затримання особи підозрюваного ОСОБА_7 від 29.06.2021; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України обґрунтована.
Також слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 розлучений, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні не має, раніше неодноразово судимий, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.
За таких обставин слідчий суддя враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Також слідчим суддею було враховано вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховував, що слідчим та прокурором було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам. При цьому, слідчий суддя також виходив з того, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_7 необхідно визначити заставу.
Так, за частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.178 КПК України, суд, крім наявності ризиків, зобов`язаний оцінити в сукупності серед інших такі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину.
Це узгоджується також із з нормою п.5 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення. Також слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, в повній мірі дослідив і дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , його вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання, а також інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Апеляційний суд погоджується, що встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини свідчать про відсутність у підозрюваного соціально-стримуючих чинників та схильність до вчинення злочинів. Також слідчим суддею щодо висловленої в судовому засіданні позиції захисника та підозрюваного, наведені достатні мотиви для відмови в обранні останньому більш м`якого запобіжного заходу, який зміг би запобігти встановленим в ході розгляду справи та доведеним в судовому засіданні прокурором ризикам. Зокрема, це тяжкість обвинувачення, обставини провадження та даних про особу підозрюваного.
Крім того ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Таким чином, беручи до уваги характер та обсяг висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, поведінку підозрюваного у взаємозв`язку з можливими ризиками, на які вказано слідчим та не спростовані стороною захисту, а також даними про особу підозрюваного,який є раніше неодноразово судимим за вчинення аналогічних злочинів, за які він відбував реальну міру покарання, був звільнений умовно-достроково та за які його суд також на підставі ст.75 КК України звільняв від відбування покарання з випробуванням, не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому висновок слідчого судді суду першої інстанції про необхідність застосування щодо підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильним та обґрунтованим, оскільки встановлені ним обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами захисника підозрюваного про те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним слідчим у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що ні прокурором, ні слідчим не доведенонаявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування відносно ОСОБА_14 виняткового запобіжного заходу з наступних підстав.

При розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів наявність певних соціальних зв`язків, зокрема постійного місця проживання підозрюваного у м. Вінниці разом з колишньою дружиною, яка має інвалідність ІІ групи та потребує стороннього догляду, про що зазначає його захисник в апеляційній скарзі, частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, проте не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки наявність місця проживання в м. Вінниці не має такого ступеню довіри, яка може бути врахована судом, як така, що має запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є таким, що спростовує встановлені судом ризики.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Також застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції на законних підставах правильно визначив розмір застави, врахувавши обставини кримінального провадження та вимоги ст.ст.177, 178 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.
Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_15 за ч.3 ст.185 КК України - залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4