Справа № 405/4653/21
1-кп/405/179/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 29.03.2021, у відношенні
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, який має двох малолітніх дітей, з повною середньою освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:

ОСОБА_3 о 08 годині 00 хвилин 08.02.2021, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , умисно діючи в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання їх суспільно небезпечних наслідків, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , з відпустки без поважних причин та, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та в інших місцях, ухилявся від проходження військової служби до 29.03.2021, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не було пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що в обвинувальному акті обставини скоєного ним кримінального правопорушення викладені вірно та він їх не оспорює. Він дійсно, будучи з 23.05.2018 року військовослужбовцем військової служби за контрактом, згідно наказу йому було надано відпустку терміном 10 (десять) діб з 28.01.2021 по 06.02.2021. Однак 08.02.2021 він не з`явився у частину так як «загуляв». Будь-якого дозволу від командування військової частини на можливість його нез`явлення вчасно до військової частини у вказаний період він не отримував. Весь цей час він перебував за місцем свого проживання та будь-яких перешкод щодо його повернення до військової частини не було. Підтвердив відсутність поважних причин для нез`явлення на військову службу. Розумів, що вчиняє протиправно. У скоєному щиро розкаявся, обіцяв у майбутньому правопорушень не вчиняти, просив не позбавляти його свободи.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих даних на особу обвинуваченого, визнавши недоцільним допит свідків та дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні умисних дій, що виразилися в нез`явленні вчасно на службу з відпустки без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, доведена.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України як умисні дії, що виразилися в нез`явленні вчасно на службу з відпустки без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану).
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.
Обвинувачений судимості не має, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, за місцем військової служби характеризується посередньо, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України.
Також суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого, який судимості не має, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та його поведінка в ході судового розгляду вказує на те, що він повністю усвідомив протиправність своїх дій, можливе без відбуття ним покарання, застосувавши до нього ст. 75 КК України з іспитовим строком, який є мінімальним відповідно до ч.4 зазначеної статті, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, оскільки останній повністю визнав свою вину та усвідомив протиправність своїх дій, та його поведінка як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду свідчить про наявність щирого каяття й намагання спокутувати свою провину.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого органом досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні відсутній.
Витрати на проведення експертизи в даному кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на один рік, зобов`язавши його повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_5