печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.07.2019 року в рамках кримінального провадження №0000020 від 05.02.2014 року та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.07.2019 року в рамках кримінального провадження №0000020 від 05.02.2014 року та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, яка її подала вказує, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України є незаконним та ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, оскільки вручене з порушенням процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, Слідчим не надано жодних доказів отримання ОСОБА_4 повідомлення про підозру від ні 25 липня 2019 року, ні в будь-який інший день. Наведені обставини та порушення допущені органом досудового розслідування у своїй сукупності тягнуть за собою підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

В судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки не повідомили.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, подав письмові заперечення, в яких посилаючись на необґрунтованість скарги просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки учасники судового процесу про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, проте, в судове засідання не з`явились, враховуючи строк розгляду скарги під час досудового розслідування, встановлений КПК України, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування провадження технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування и кримінальному провадженні №0001597, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367-1 КК України.

Кримінальне провадження №0001597 виділене 25.07.2019 з кримінального провадження №0000020 від 05.02.2014.

07.11.2017 внесені відомості до ЄРДР №00003557 за фактом незаконного втручання - в автоматизовану систему документообігу сулу працівниками судів міста Києва за фатом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України.

21.11.2017 кримінальні провадження №00003557 та №0000020 об`єднані під єдиним номером №0000020.

25 липня 2019 року старшим слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні - заступником начальника управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України. В той же день вказане повідомлення про підозру погоджено прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_6

25 липня 2019 року, згідно опису вкладення до цінного листа, вказане повідомлення про підозру з пам`яткою про права та обов`язки підозрюваного, цінним листом з описом видалення направлено ОСОБА_7 на адресу АДРЕСА_1 .

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278). Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276 КПК), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277 КПК) та його врученні особі (стаття 278 КПК).

Так, згідно з ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити, зокрема, такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення (п. 1 абз. 2 ч. 1); підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (п. 8 абз. 2 ч. 1). Отже, ст. 277 КПК України регламентує, що в обох випадках ідеться про одну й ту саму особу прокурора. Більше того, за структурою повідомлення про підозру, визначеною в Кодексі й навіть розбитою на пункти, підпис прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, ставиться після роз`яснення прав підозрюваного (п. 7 абз. 2 ч. 1). Тому роз`ясняти права підозрюваного має виключно прокурор, який прийняв процесуальне рішення, - склав, тобто безпосередньо здійснив, повідомлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Ст. 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Відповідно до статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст. 278 КПК України, і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акта; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи вище викладені норми закону, слід дійти висновку, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення, що в свою чергу, вручається у день складення повідомлення про підозру. Саме із цим моментом процесуальний закон пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.

Як вбачається із матеріалів провадження повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 складене 25.07.2019 старшим слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні - заступником начальника управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та погоджено із прокурором прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 .

Так, відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України. Зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

При цьому, ключовим є те, що особа отримує таке повідомлення під розписку.

Слід зазначити, що положенням норм статтей 276, 277, 278 КПК України не вичерпують зміст діяльності під час повідомлення особі про підозру, бо системне тлумачення норм КПК вказує також на те, що, крім названих дій, під час процесуальної діяльності, пов`язаної зі здійсненням повідомлення про підозру, слідчий та/або прокурор зобов`язані встановити точне місцезнаходження особи і саму особу, якій має бути вручено повідомлення про підозру; роз`яснити права підозрюваному, що є невід`ємним обов`язковим етапом процедури повідомлення про підозру. Причому на прохання підозрюваного після повідомлення про його права слідчий, прокурор зобов`язані детально роз`яснити кожне із вказаних прав (частини друга, третя статті 276 КПК).

Відповідно до матеріалів скаргу, повідомлення про підозру направлено ОСОБА_4 за адресою: на адресу АДРЕСА_1 , яке не було вручено ОСОБА_4 .

Крім того, на повідомленні про підозру від 25.07.2019 року відсутній підпис ОСОБА_4 та її захисника на підозрі про її отримання.

Слідчому судді, не надано доказів, які підтвердили б, що повідомлення про підозру було отримано ОСОБА_4 чи то особою, яка має право на отримання такого поштового відправлення.

Отже, органом досудового розслідування письмове повідомлення про підозру не було вручено у встановлений кримінально процесуальним строк, за адресою місця проживання ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, а також те, що органом досудового розслідування не дотримано порядок повідомлення особі про підозру, та своє підтвердження знайшли доводи викладені стороною захисту у поданій скарзі, слідчий суддя дійшов до переконання, що скаргу слід задовольнити, а повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.07.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367-1 КК України у рамках кримінального провадження №0000020 від 05.02.2014 року скасувати та зобов`язати уповноважену особу Офісу Генерального прокурора до компетенції якої віднесено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 05.02.2014 року (№0001597 від 25.07.2019 року) вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367-1 КК України

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу - задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 25.07.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367-1 КК України у рамках кримінального провадження №0000020 від 05.02.2014 року.

Зобов`язати уповноважену особу Офісу Генерального прокурора до компетенції якої віднесено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 05.02.2014 року (№0001597 від 25.07.2019 року) вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367-1 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1