СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7245/20
пр. № 1-кп/759/348/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської обл., українки, громадянки України, номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , яка здобула незакінчену вищу освіту, не працює, не заміжня, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
- 11.09.2015 Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185; ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки;
- 02.03.2016 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185; ст. 70, 71 до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.02.2017 вирок змінено в частині призначеного покарання виключено з вироку суду рішення про призначення покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за епізод 10.05.2015 в супермаркеті «Велика Кишеня» та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;
- 25.09.2019 Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:
прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
інші учасники провадження:
представник потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 28.03.2020 приблизно о 20 год. 10 хв. прибула до супермаркету «Сільпо», що розташований по вул. Булгакова, 11 у м. Києві. Знаходячись в приміщенні торгівельного залу даного магазину, вирішила повторно вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «Сільпо-Фуд». З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись у приміщенні торгівельного залу вказаного супермаркету, вважаючи, що за її діями ніхто з оточуючих не спостерігає, проходила вздовж торгових полиць, з яких взяла чуже майно, яке належить ТОВ «Сільпо-Фуд», а саме: віскі «Jack Daniels», об`ємом 0,7 л., арт. 374122, у кількості 2 одиниці, загальною вартістю 1258 грн 00 к. (з ПДВ) та 1006 грн 40 к. (без ПДВ). У подальшому, маючи намір повторно таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «Сільпо-Фуд» та розпорядитися ним на власний розсуд, ОСОБА_3 приблизно о 20 год. 15 хв. 28.03.2020, попередньо сховавши вищевказаний товар до пакету, який на той час мала при собі, не розрахувалась за нього та перетнула лінію кас магазину, направилася до виходу з супермаркету з викраденим товаром, яким розпорядилась на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих їй складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю, щиро розкаялась, підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та показала, що 28.03.2020 приблизно о 20 год. 10 хв. вона зайшла до супермаркету «Сільпо», що розташований по вул. Булгакова, 11 у м. Києві. Проходячи повз торгівельні полиці, вона взяла 2 пляшки віскі «Jack Daniels», об`ємом 0,7 л., та сховала до пакету, який принесла з собою. Після цього вона, не розрахувавшись за товар, безперешкодно вийшла з магазину. Віскі вона випила. Просила не застосовувати до неї покарання пов`язане з позбавленням полі.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, допитавши обвинувачену ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що обвинувачена ОСОБА_3 28.03.2020 приблизно о 20 год. 15 хв. вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, а тому її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , є щире каяття.
Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні; обставину, яка пом`якшує її покарання, та відсутність обставин, які обтяжують її покарання; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона незаміжня, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, також за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про її осудність, раніше судима та вчинила нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, її виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Крім того, приймаючи до уваги те, що вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 25.09.2019 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України вона звільнена від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік, та відповідно до листа Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 01.06.2021 № 32/28/6026-21 на теперішній час перебуває на обліку у даній установі, то суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Процесуальні витрати відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного Святошинським районним судом міста Києва від 04.06.2021 ОСОБА_3 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 25.09.2019, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) місяць.

Призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Речові докази:
- DVD-R диск Videx 70MB/80 man з відеозаписом з камери відеоспостереження, встановленої в приміщенні магазину «Сільпо», що по вул. Булгакова, 11 у м. Києві, який прилучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1