Номер провадження 1-кп/754/470/21
В И Р О К
Іменем України

15 квітня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду кримінальне провадження №0004832 від 01.10.2020 стосовно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонер, одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , маючи умисел на умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 30.09.2020, приблизно о 21:30 год., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_1 , вступив у сварку із своїм сином ОСОБА_5 в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи у правій руці кухонний ніж, наніс один удар в область грудної клітини зліва потерпілому ОСОБА_5 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді: проникаюче колото-різане торакоабдомінальне поранення: рана на лівій боковій поверхні грудної клітки по середнє-паховій лінії в проекції 7 міжребер`я, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами гемотораксу (наявність в плевральній порожнині до 150 мл крові), з ушкодженням лівого куполу діафрагми та проникнення в черевну порожнину, з пораненням дна шлунку по великій кривизні та явищами внутрішньочеревної кровотечі (наявність в черевній порожнині до 200 мл крові), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України визнав частково, та суду показав, що в той день йшов дощ та він із сином працював по вул. Каштановій в м. Києві та за свою роботу вони отримали по 500 грн., куди син дів свої кошти він не знає. Після роботи, він запропонував сину взяти пляшку горілки. Після чого, вони приїхали додому та він пішов вигулювати собак, а після приготував вечерю. Вони швидко повечеряли та трохи випили алкоголю, а саме десь дві чарки по грам 100. Далі він швидко помив посуд та поскладав все на місця. Згодом, син почав розмову, про те, що він хоче привести до них додому свою дівчину та став у дверях і сказав, що не пропустить його, поки він не пояснить чому він не може привести додому свою дівчину. На що він йому відповів, що коли він помре, тоді він може приводити додому кого хоче, а поки він живий, то він додому нікого не приведе, особливо свою дівчину. Після чого, син почав товкати його у груди, та через всю кухню проштовхнув його у груди, до доштовхав до столу та обома руками схопився саме за груди, повалив його на стіл та вчепився руками за шию і почав давити, він намагався його вдарити, але не зміг. Зазначив, що в нього потемніло в очах і як він вирвався, він не пам`ятає, після чого він швидко побіг до своєї кімнати, попив води та кімнату забіг його син. Він взяв телефон з зарядного пристрою та хотів викликати 102, син вихватив в нього телефон, та почав запитувати, що він зробив, але він не міг зрозуміти, про що йде мова. Син йому показав, та він побачив, що трохи проступила кров. Син схватився за телефон, та побіг на вулицю викликати швидку допомогу. Коли він виглянув, побачив, що стоїть швидка, згодом під`їхала поліція, він вийшов і запитав у сина, що сталось, та він йому сказав, що він його підрізав.

Допускає, що саме він наніс тілесне ушкодження потерпілому, оскільки в квартирі були лише вони вдвох. Однак, механізм заподіяння вказати не може.

Зважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_3 часткове визнання своєї винуватості, суд розглянув дане кримінальне провадження з дотриманням принципів кримінального судочинства, які були направлені на повноту, всебічність і змагальність розгляду кримінального провадження, та прийшов до переконання, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України при обставинах, зазначених у даному вироку, підтверджується безпосередньо дослідженими належними та допустимими судом доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який суду показав, що точної дати вчинення правопорушення він не пам`ятає, допускає, що це було десь 30.09.2020. Він з батьком, приїхали після роботи та сіли повечеряти. Під час вечері вони вживали алкогольні напої. Перед цією подією в нього народилась дочка та він хотів поговорити з батьком, з приводу того, щоб забрати свою дівчину з дитиною до себе додому. Під час розмови в них стався конфлікт, зазначив, що це була не бійка. Батько сказав, що він зіпсував йому життя та він хотів дізнатися, як само у зв`язку з чим не давав йому вийти в кімнату. Після чого, батько наніс йому удар ножом, зазначив, що він навіть не помітив цього та тільки через хвилин п`ять зрозумів, що сталося, коли побачив, що в нього вся ліва сторона в крові. Після чого, він викликав швидку та його забрали до лікарні. Зазначив, що коли він перебував у лікарні, то обвинувачений приносив йому продукти харчування, купував одяг та давав грошові кошти на придбання ліків для більш швидкого одужання. Просить суворо не карати обвинуваченого.

Також, письмовими документами, наданими стороною обвинувачення, а саме:

- даними протоколу обшуку від 01.10.2020, з диском до нього, згідно якого об`єктом обшуку є приміщення квартири АДРЕСА_1 , де в приміщенні кухні, на поверхні пластикового порогу, виявлено пляму бурого кольору, з якої було виконано змив речовини бурого кольору, який упаковано до паперового конверту та скріплено відповідною печаткою (1). На кухонній тумбі було виявлено предмет, схожий на ніж з рукояткою з полімерного матеріалу чорного кольору, на якому було виявлено пляму речовини бурого кольору, який було вилучено та поміщено до паперового конверту, скріпленого відповідною печаткою (2). В кімнаті №2 даної квартири з простирадла, яке знаходилось на диван-ліжку, було виявлено пляму речовини бурого кольору, з якої було вилучено фрагмент простирадла з плямою речовини бурого кольору та поміщено до паперового пакету, скріпленого відповідною печаткою (3) (а.п. 51-58);

- даними постанови про визнання речових доказів від 01.10.2020, згідно якої визнано речовими доказами виявлені та вилучені під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 1) змив речовини бурого кольору, 2) предмет, схожий на ніж з рукояткою з полімерного матеріалу чорного кольору, 3) фрагмент простирадла, а також виявлений та вилучений у ОСОБА_3 під час його затримання 01.10.2020 мобільний телефон, марки «ACER», білого кольору, KT0010J00731604CD76410 (а.п. 61-62);

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, згідно якого 01.10.2020 о 09:50 год. ОСОБА_3 був затриманий, як особа підозрювана у вчинені злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України. Під час обшуку у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено мобільний телефон, марки «ACER», білого кольору, НОМЕР_1 (а.п. 67-68);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.11.2020 з відеозаписом до нього, за участю потерпілого ОСОБА_5 , де останній розповів про те, що під час розпивання горілки з батьком - обвинуваченим ОСОБА_3 виник конфлікт, оскільки останній не хотів відповідати на запитання про те, чи може він влаштувати сімейне життя та привести у квартиру свою дружину з донькою. Після чого, він підійшов у притул до батька, який стояв біля столу та останній правою рукою взяв зі столу кухонний ніж та наніс один удар в ліву частину тулуба (а.п. 74-81);

- даними висновку експерта №081-485-2020 від 05.11.2020 з додатком, де встановлено, що на наданому на експертизу мобільному телефоні, марки «ACER» зі слідами речовини бурого кольору (об.№1) виявлена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген «В», що не виключає можливості походження даної крові від потерпілого ОСОБА_5 (а.п. 82-85);

- даними висновку експерта №081-486-2020 від 10.11.2020 з додатком, де встановлено, що в наданих на експертизу двох змивах речовини бурого кольору (об.№№1,2) виявлена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген «В», що не виключає можливості походження даної крові від потерпілого ОСОБА_5 (а.п. 86-90);

- даними висновку експерта №081-487-2020 від 18.11.2020 з додатком, де встановлено, що на наданому на дослідження фрагменті тканини (об.№1) виявлена кров людини, при визначенні групової належності крові в об.№1, було виявлено антиген «В», що не виключає можливості походження цієї крові від ОСОБА_5 (а.п. 91-94);

- даними висновку експерта №091-366-2020 від 04.12.2020, де встановлено, що при судово-циталогічному дослідженні кухонного ножа (об.1,2), кров та клітини тканин людини не знайдені (а.п. 95-97);

- даними картки (талона) виклику бригади екстреної медичної допомоги (форма №109/о) від 30.09.2020 №1601 за адресою: АДРЕСА_1 (а.п. 107);

- даними картки виїзду швидкої медичної допомоги №1601 від 30.09.2020, згідно якої було здійснено виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги до ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , якого було госпіталізовано з попереднім діагнозом: колото-різана рана грудної клітини зліва (а.п. 108);

- даними висновку судово медичної експертизи №042-1724-2020 від 14.12.2020, де встановлено, що дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 30.09.2020 о 21:41 год., у нього мало місце тілесне ушкодження: проникаюче колото-різане торакоабдомінальне поранення: рана на лівій боковій поверхні грудної клітки по середнє-пахвовій лінії в проекції 7 міжребер`я, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні - досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами гемотораксу (наявність в плевральній порожнині до 150 мл крові), з ушкодженням лівого куполу діафрагми та проникненням в черевну порожнину, з пораненням дна шлунку по великій кривизні та явищами внутрішньочеревної кровотечі (наявність в черевній порожнині до 200мл крові). Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно п. п. 2.1.2. та 2.1.3/к «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», вказане тілесне ушкодження, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилось внаслідок однократної травматичної дії гострим предметом, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), за давністю може відповідати вказаному терміну. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у ОСОБА_5 тілесного ушкодження, дані протоколу проведення слідчого експерименту за його участю від 12.11.2020, можна заключити, що виявлене у нього тілесне ушкодження могло утворитись при умовах та у спосіб на які він вказує (а.п. 109-114);

- даними висновку судово - психіатричного експерта №642 від 24.11.2020, де встановлено, що безпосередньо перед періодом часу, до якого відноситься діяння, ОСОБА_3 не виявляв ознак будь-якого психічного розладу і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься діяння, ОСОБА_3 не виявляв ознак будь-якого психічного розладу, у стані тимчасового розладу психічної діяльності не перебував і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_3 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 може усвідомлювати свої дії та керувати ними (питання осудності, як юридичне, виходить за межі компетенції судово-психіатричних експертів). За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_3 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу і за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. У ОСОБА_3 не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії, лікування з цього приводу він не потребує. В період часу, до якого відноситься діяння, ОСОБА_3 не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також будь якому іншому емоційному стані, який би суттєвим чином вплинув на його свідомість та діяльність. ОСОБА_3 притаманні такі психологічні особливості, як: збереженість інтелектуально-мнестичної діяльності, стійкість уваги, раціоналізм, опора на власну думку та накопичений досвід, емоційна врівноваженість в звичайних ситуаціях, сімейно-побутова спрямованість інтересів. ОСОБА_3 не виявляє таких індивідуально-психологічних особливостей, які б були значно виражені та суттєвим чином вплинули на його поведінку в ситуації діяння, в якому він підозрюється (а.п. 115-118).

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що він не мав умислу на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження і не знає як це сталось спростовується:

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 , наданими безпосередньо у судовому засіданні, які узгоджуються із даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.11.2020 за його участю та з даними висновку судово медичної експертизи №042-1724-2020 від 14.12.2020 щодо ступеню тяжкості тілесного ушкодження у потерпілого, характеру, морфології, локалізація часу утворення виявленого тілесного ушкодження внаслідок однократної травматичної дії гострим предметом;

-показаннями самого обвинуваченого в тій частині, що він допускає те, що саме він наніс потерпілому тілесне ушкодження, оскільки в квартирі в день і час події були тільки вони вдвох;

-даними висновку судово медичної експертизи №042-1724-2020 від 14.12.2020.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_7 , яка суду показала, що вона знає обвинуваченого, оскільки є його цивільною дружино, та потерпілого, з яким виникали непорозуміння. Зазначила, що вона не є безпосереднім свідком події, яка мала місце 30.09.2020 в квартирі АДРЕСА_1 , між обвинуваченим ОСОБА_3 та його сином потерпілим ОСОБА_5 . Вона лише охарактеризувала обвинуваченого, як особу, яка працює та турбується про сина, переживає за останнього, оскільки останній, на її думку, зловживає наркотичними засобами. Потерпілого, як особу, яка не бажає працювати та постійно просив кошти у батька, а якщо останній не надавав, то влаштовував сварки.
Однак, показання даного свідка суд не бере до уваги, оскільки вони не несуть доказової бази, а тому є недопустимим доказам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Конституцією України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ст.ст.3,27).

Відповідно до п. 1 ППВСУ N 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» необхідно звернути увагу судів на необхідність суворого додержання вимог законодавства, що передбачає відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Таким чином в судовому засіданні встановлено причинний зв`язок між діями обвинуваченого ОСОБА_3 нанесення кухонним ножом одного удару в область грудної клітини зліва та наслідками - у виді тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння у потерпілого ОСОБА_5 .

Аналізуючи зібрані та дослідженні в кримінальному провадженні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України повністю доведена.

В обґрунтування вироку суд покладає сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведена винуватість ОСОБА_3 , який заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння потерпілому ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 121 ч. 1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначені покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - обвинувачений вчинив тяжкий злочин, особу винного, а саме:

- раніше не судимий (а.п. 124);

- не перебуває на обліку у лікаря - психіатра в Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні №2 (а.с. 126);

- не перебуває на обліку в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «СОЦІОТЕРАПІЯ» (а.с. 125).

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд вважає за необхідне визнати вперше притягнення до кримінальної відповідальності, добровільне надання потерпілому матеріальної допомоги під час перебування останнього на лікуванні.

Обставиною, яка обтяжує покарання, згідно ст. 67 ч. 1 п. 6-1 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, його ставлення до вчиненого, думку потерпілого, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_3 за час досудового розслідування та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини статті за якою кваліфіковано його діяння із звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку відповідно до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речові докази, в кримінальному провадженні, згідно постанови старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_8 від 01.10.2021, передані на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №00918) (а.п. 61-62, 63).

Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно вимог ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта в сумі 1 796 грн. 90 коп., оскільки під час проведення досудового розслідування було проведено експертизу №042-1724-2020 від 14.12.2020 (а.п. 109-115).

Під час досудового розслідування були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 ч.2 КПК України у виді:

- арешту майна(п.7), а саме: ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.10.2020 накладено арешт на майно, а саме речові докази (а.п.64-66);

- запобіжного заходу (п.9), а саме: стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, який сплинув 01.12.2020 (а.п.72-73).

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю два роки.
Відповідно до ст. 76 ч.1 п.п. 1, 2, ч.3 п.2 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, в кримінальному провадженні №0004832 від 01.10.2020, які знаходиться на зберіганні в камері схову Деснянського УП ГУНП у м. Києві відповідно до квитанції №00918, а саме:1) змив речовини бурого кольору з поверхні пластикового порогу з приміщення кухні; 2) предмет, схожий на ніж з рукояткою з полімерного матеріалу чорного кольору; 3) фрагмент простирадла - знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.10.2020 на майно, а саме: мобільний телефон, марки «ACER», білого кольору, НОМЕР_1 , який упакований до спец. пакету №ЕХРО184183, - скасувати та вказаний мобільний телефон повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1 796 (одна тисяча сімсот дев`яносто шість) грн. 90 коп.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1