Справа № 159/5809/20
Провадження № 1-кп/159/142/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайоний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001267 від 08.09.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 07 вересня 2020 року приблизно о 18 годині 15 хвилин, перебуваючи в магазині «Квартал», що розташований за адресою : м.Ковель, вул.40 років Перемоги, 11, діючи з корисливих мотивів, керуючись метою заволодіння чужим майном, відкрито викрав з рук потерпілого ОСОБА_5 кошти в сумі 1400 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.186 КК України (грабіж).

Зазначені обставини сторонами не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого та потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та пояснив, що зустрів раніше добре знайомого потерпілого ОСОБА_5 в магазині, останній сидів біля входу на коробці та тримав в руках гроші. На пропозицію обвинуваченого докласти кілька гривень для придбання спиртного не погодився, тому обвинувачений вирвав кошти з рук потерпілого та залишив місце події. На даний час не може пояснити свій вчинок, проте просить врахувати факт добровільного відшкодування завданої потерпілому шкоди та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки має неповнолітню дитину, на яку сплачує аліменти.

Потерпілий ОСОБА_5 від дачі показань в суді відмовився, підтвердив відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, при призначенні покарання покладається на розсуд суду, обвинуваченого вибачив.

Керуючись правилами, закріпленими у ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого, виду і розміру завданої шкоди.

За обставинами, які сторонами не заперечуються, дії обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.186 КК України.

Орган досудового розслідування кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України за ознакою повторності, вказавши, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив даний злочин, будучи судимим вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.07.2019 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу, судимість за що не знята і не погашена.

Проте, згідно матеріалів кримінального провадження обвинуваченим штраф за вироком суду сплачено повністю 09.09.2019 року.

Відповідно до п.2-1 ч.1 ст.89 КК України особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, визнаються такими, що не мають судимості, після відбування покарання.

Кримінальне правопорушення за ч.1 ст.185 КК України згідно ст.12 КК України є проступком, тому після виконання покарання у виді штрафу обвинувачений ОСОБА_4 визнається не судимим.

Отже, в його діях на час вчинення інкримінованого злочину відсутня така кваліфікуюча ознака як повторність.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який в силу ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, однак є корисливим злочином проти власності, та має особливу суспільну небезпечність.

Судом не встановлено обтяжуючих покарання обставин, натомість наявні такі пом`якшуючі покарання обставини, як - визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків.

Враховуючи особу обвинуваченого, який є молодою особою, позитивно характеризується за місцем проживання, не має постійного джерела доходу, розлучений, не в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини, суд вважає необхідним призначити покарання в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності у виді позбавлення волі на строк наближений до мінімального.

Строк покарання суд визначає з урахуванням вимог ст.69-1 КК України.

Одночасно, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, вартість викраденого та повне відшкодування збитків потерпілому, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, яка засвідчує його каяття, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним звільнити його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк та поклавши передбачені ст.76 КК України обов`язки, які будуть слугувати дієвим заходом контролю за поведінкою особи та стримуючим фактором від вчинення нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349,374,375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:
- DVD диск залишити при матеріалах справи,

- кошти в сумі 600 гривень, які зберігаються в Ковельському РУП повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2020 року на кошти потерпілого скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1