Справа № 753/5588/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1656/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
17 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
16.12.2020 року під час судового засідання судом, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на розгляд питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під варто. Прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою посилалась на ст. 177 КПК України, якою встановлені ризики, що обвинувачений може переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність, враховуючи його неналежну процесуальну поведінку під час судового провадження. Захисник заперечував проти застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, обвинувачений підтримав свого захисника.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 13 лютого 2021 р. включно.
Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат ОСОБА_6 - захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього (нічного) арешту чи інший, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, стороною обвинувачення не було надано будь-якого чіткого формулювання інших/нових підстав для продовження тримання під вартою обвинуваченого, а по суті перелічено у стандартному переліку ризики, що передбачені ст. 177 КПК України. Також зазначає, що обґрунтована підозра за кваліфікацією ч. 2 ст. 185 КК України пред`явлена ОСОБА_7 є надуманою та такою, що не ґрунтується на доказах, так як обвинувачений не є учасником подій викладених в фабулі підозри та обвинувальному акті, не вчиняв інкримінує мого йому злочину.
Згідно ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Розгляд справи відбувся за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які подали до суду заяви про розгляд матеріалів у їх відсутності, а також за відсутності прокурора, який не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів приходить до висновку, що дане апеляційне провадження не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона за ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Як вбачається із матеріалів провадження питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішено на етапі судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на етапі, який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Рішення про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд першої інстанції мотивував доведенням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому суд оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, факт скерування до Печерського, Шевченківського та Святошинського районних судів м. Києва обвинувальних актів відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням його у скоєнні аналогічних злочинів, відсутність тісних соціальних зв`язків обвинуваченого, відсутність реєстрації на території України, прийшов до висновку, що зазначені обставини в їх сукупності обумовлюють наявність ризиків, передбачених в ст. 177 КПК України, та дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ці висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, які ґрунтуються на вимогах закону, відповідають матеріалам кримінального провадження, у зв`язку із чим із цими висновками колегія суддів погоджується.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Посилання адвоката в апеляційній скарзі на відсутність ризиків та формальність рішення суду першої інстанції у цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки наявність ризиків стверджується матеріалами кримінального провадження, а висновки суду у цій частині є обґрунтованими і мотивованими.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин колегія суддів вважає необхідним вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 -без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: