ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 662/1542/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження№ 11-кп/819/40/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 121 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000299 за апеляційною скаргою прокурора, на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, Ратновського району, с.Текмено, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и л а:
І) Обставини справи та зміст оскаржуваного судового рішення
Вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року, ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 121 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 29.04.2016 року близько 23 год. 00 години в смт.Сиваське Новотроїцького району Херсонської області за місцем власного проживання в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час суперечки, яка виникла раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс металевим предметом у вигляді лому декілька ударів по тулубу та інших частин тіла потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка внаслідок нанесених ударів отримала, згідно акту судово-медичної експертизи №35/Н від 30.04.2016 року тілесні ушкодження, які поділяються на три групи: 1-ша група - перелом під`язикової кістки з права, масивних крововиливів м`яких тканин шиї, перелом 5-8 ребра без пошкоджень предстінкової пліври і соковитими темно-червоними крововиливами. Множинних крововиливів і саден на обличчі, шиї, грудної клітки, верхніх і нижніх кінцівках, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; 2-га група-різана рана на правій щоці, різана рана лівого плеча, лівої гомілки, правої і лівої пахової області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягло короткочасний розлад здоров`я; 3-тя група-три колоті рани по зовнішній поверхні правого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Смерть настала від асфіксії в результаті здавлення шиї твердим предметом.

Такі дії обвинуваченого органом досудового розслідування та державним обвинуваченням кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, або таке, що спричинило смерть потерпілого.

ІІ) Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із вказаним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд, не надавши належної оцінки іншим зібраним доказам у кримінальному провадженні, поклав в основу вироку показання обвинуваченого ОСОБА_8 , покази свідків

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не надавши при цьому належної оцінки іншим доказам. Вказує, що покази обвинуваченим надані з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України, оскільки вони не узгоджуються з показаннями свідків та суперечать зібраним у кримінальному провадженні доказам, а тому висновок суду про прийняття їх до уваги є необґрунтованим.

Також зазначає, що дійшовши висновку про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні висунутого йому обвинувачення, суд належним чином не мотивував своє рішення, не проаналізував і не надав відповідної оцінки доказам обвинувачення у їх сукупності, у тому числі тим, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, допустив істотні суперечності та припущення у своїх висновках щодо фактичних обставин кримінального провадження, винності чи невинності обвинуваченого в обсязі висунутого йому обвинувачення, достатності чи недостатності тих чи інших доказів, і не навів у вироку переконливих мотивів, із яких він взяв до уваги одні докази й відкинув інші, яким не надав однозначної оцінки в їх сукупності, обмежившись лише перерахуванням доказів обвинувачення та їх вибірковою оцінкою.

Разом з цим вказує, що суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що 29.04.2016 року вона розмовляла з братом ОСОБА_9 і просила його дати слухавку їй, проте її вдома не було. Наступного дня, 30.04.2016 року з 05:00 до 08:00 ОСОБА_12 знаходилася на дорозі та здавала молоко, а також працювала в дворі по господарству, проте того ранку ОСОБА_8 не приїздив до ОСОБА_9 в період часу з 06:00 до 07:00 години, оскільки вона б помітила його автомобіль та почула б звук двигуна.

Також зазначає про те, що суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що раніше бачила на тілі ОСОБА_9 сліди від ударів якимось предметом, і остання пояснювала, що побив її ОСОБА_8 .

Судом залишено поза увагою пояснення свідка ОСОБА_14 , яка у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 є агресивною людиною.

Поряд з цим вказує, що судом залишено поза увагою покази свідків

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які під час судового засідання пояснили, що 30.04.2016 року з 05:00 до 06:00 години проходили повз водонапірну вежу, де начебто ОСОБА_8 знайшов о 06:00 години ОСОБА_9 та відвіз додому, однак не бачили у цей час ані обвинуваченого, ані померлу.

Окрім цього зазначає, що відповідно до протоколу огляду від 02.05.2016 року та схемами до нього вбачається, що на місці, яке було оглянуто на перехресті вулиць Партизанська та Леніна біля водонапірної вежі, слідів крові чи волочіння не виявлено, а тому покази обвинуваченого про те, що він знайшов померлу саме на тому місці та після чого відвіз її додому, слід вважати неправдивими.

Також вказує, що під час судового засідання свідок ОСОБА_18 , який є слідчим у вказаному кримінальному провадженні пояснив, що на території домоволодіння підозрюваного виявлені та вилучені предмети, а саме два металевих ломи зі слідами бурого кольору, схожими на кров.

Суд не взяв до уваги докази, які були надані стороною обвинувачення щодо причетності ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме: протокол огляду місця події від 30.04.2016 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого в оглянутому домоволодінні у якому мешкала ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , виявлено незначні сліди бурого кольору схожі на кров; протокол огляду місця події від 30.04.2016 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого в оглянутому домоволодінні у якому мешкає ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , виявлено два металевих ломи на яких знаходились сліди бурого кольору схожі на кров, також змиви з автомобіля, з приміщення кухні, з балону та інших предметів.

Крім того зазначає, що суд не взяв до уваги й інші докази, які були надані стороною обвинувачення, а саме висновок експерта № 433 від 09.08.2016 року та фототаблиці до нього.

Також суд не врахував покази експерта ОСОБА_19 .

На підставі викладеного, просить вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року скасувати, у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, з поміщенням до установи закритого типу.

Також просить суд допитати у судовому засіданні свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

ІІІ) Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, відмовився від допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 . Просив скасувати вирок щодо ОСОБА_8 та ухвалити обвинувальний вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. Просив допитати експерта ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_21 просили залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

В судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях.

Останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_22 належним чином повідомлена про місце, дату та час апеляційного розгляду. Просила розглядати апеляційну скаргу прокурора та її цивільний позов за її відсутності.

IV) Мотиви Суду
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанції у межах апеляційної скарги. При цьому наділений повноваженнями щодо перевірки правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.

Відповідно до приписів ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.

Відповідно до ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначається: формулювання обвинувачення, пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, за яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази, як і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Суд першої інстанції допустив порушення вказаних вимог закону, не дав належної юридичної оцінки письмовим доказам, зібраним у провадженні та показам свідків, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та передчасності висновків про виправдання обвинуваченого і є підставою для скасування вироку з ухваленням апеляційним судом нового вироку відповідно до положень п.3 ч.1 ст.420 КПК України.

З огляду на вказані недоліки, колегія суддів критично ставиться до висновку суду першої інстанції з приводу того, що дослідженими доказами не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, оскільки зміст досліджених судом апеляційної інстанції письмових доказів та показів свідків, вказує на скоєння кримінального правопорушення саме ОСОБА_8 .

Апеляційним судом було повністю забезпечено рівну можливість сторонам кримінального провадження на надання суду доказів, наведення власних доводів, заявлення клопотань, реалізацію процесуальних прав. Крім того суд сприяв у виклику свідків в судові засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, судові дебати, останнє слово обвинуваченого, провівши у кримінальному провадженні за клопотанням сторони обвинувачення в порядку ч.3 ст.404 КПК України часткове повторне дослідження доказів, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що ОСОБА_8 29.04.2016 року близько 23 год. 00 години в смт.Сиваське Новотроїцького району Херсонської області за місцем власного проживання в будинку АДРЕСА_1 , під час суперечки, яка виникла раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс металевим предметом у вигляді лому (монтувалкою) декілька ударів по тулубу та інших частин тіла потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка внаслідок нанесених ударів отримала, згідно акту судово-медичної експертизи №35/Н від 30.04.2016 року тілесні ушкодження, які поділяються на три групи: 1-ша група - перелом під`язикової кістки з права, масивних крововиливів м`яких тканин шиї, перелом 5-8 ребра без пошкоджень предстінкової пліври і соковитими темно-червоними крововиливами. Множинних крововиливів і саден на обличчі, шиї, грудної клітки, верхніх і нижніх кінцівках, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; 2-га група-різана рана на правій щоці, різана рана лівого плеча, лівої гомілки, правої і лівої пахової області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягло короткочасний розлад здоров`я; 3-тя група-три колоті рани по зовнішній поверхні правого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Смерть настала від асфіксії в результаті здавлення шиї твердим предметом.

Вказані дії обвинуваченого суд апеляційної інстанції кваліфікує за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, або таке, що спричинило смерть потерпілого.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 вину в інкримінованому органом досудового розслідування злочині не визнав та пояснив, що не вбивав потерпілу і не наносив тілесних ушкоджень. Цивільний позов не визнає.

Зазначив, що того дня ОСОБА_9 перебувала у нього вдома, де він її пригощав алкогольними напоями за виконану роботу. Сам алкоголь не вживав. В процесі цього ОСОБА_9 сказала, що вийде до вбиральні та вийшла з літньої кухні. Її тривалий час не було, коли вийшов з літньої кухні, виявив ОСОБА_23 , яка впала та лежала на бетонній підлозі. В неї було розбите обличчя. Він підняв її, витер ганчіркою обличчя, потім налив їй ще горілки. При цьому зробив зауваження, що їй вже досить пити алкоголь. Другий раз ОСОБА_9 впала між автомобілем та кухнею, при цьому навіть взуття загубила. Він її знову підняв, провів до воріт та ОСОБА_9 пішла по дорозі.

Наступного дня близько шостої-сьомої години ранку їхав на автомобілі до ОСОБА_24 , збирався поїхати до Каховки. Виявив, що ОСОБА_23 лежить на узбіччі біля водонапірної вежі. Після цього затягнув її до автомобіля. Спочатку клав її до багажника, оскільки вона була брудна і мокра, проте не вийшло. Поклав її до салону автомобіля та відвіз додому. Чи були в неї тілесні ушкодження не пам`ятає. Вдома підвів її до порогу будинку, хотів покласти її до ліжка, проте вона відмовилася. При цьому вона казала йому щоб він її кинув та вона далі сама.

Коли працівники поліції проводили обшук то вилучили в нього гроші, болгарку та два металевих ломи. Під час обшуку були присутні два понятих. Протокол обшуку йому не оголошували.

Невизнання вини ОСОБА_8 колегія суддів розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності. Вина ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину підтверджується наступними доказами:

-протоколом огляду місця події від 30 квітня 2016 року з фототаблицями до нього, проведеним за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_2 , в ході якого на території домоволодіння ОСОБА_9 виявлено сліди бурого кольору схожі на кров. Слідів боротьби не виявлено. В ході огляду виявлено та вилучено платок чорного кольору (т.1 а.п.2-3)

-протоколом огляду місця події (трупа) від 30 квітня 2016 року, відповідно до якого в Новотроїцькому морзі, що розташований на території Новотроїцької Центральної районної лікарні, за адресою: смт.Новотроїцьке, вул.Леніна, 105, оглянуто труп ОСОБА_9 на якому виявлено тілесні ушкодження у виді: перелому носа, рвана рана верхньої губи, забійна рана лівої скулової області, забійна рана лівої щоки, гематома лівого та правого плеча, гематома лівої поясничної області, рвана рана лівого передпліччя, перелом правого передпліччя, рвана рана лівої гомілки, перелом ребер (т.1 а.п.7-8);

-протоколом обшуку від 30 квітня 2016 року та фототаблицями до нього, проведеним за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено:

?жіночий гумовий «шльопанець», який знаходився в дворі на бетонній поверхні біля дому зі слідами бурого кольору;

?металевий лом довжиною близько 40 см зі слідами бурого кольору, який знаходився в полісаднику на землі з правої сторони при вході в двір;

?металевий лом довжиною близько 70 см, який знаходився біля вхідних дверей до приміщення кухні;

?чоловічий гумовий «шльопанець», який знаходився в салоні автомобіля ВАЗ 2103

?Брюки чоловічі та чоловіча сорочка з плямами бурого кольору, які знаходилися на підлозі біля ліжка в приміщенні кухні.

?Сліди пальців рук

Крім того в ході обшуку зроблено змиви на марлевий тампон з:

?зовнішньої сторони багажника автомобіля;

?запасного колеса в багажнику автомобіля;

?багажника автомобіля;

?гумового коврика в багажнику автомобіля;

?даху самого автомобіля;

?заднього сидіння в салоні автомобіля;

?металевого бойлера в дворі;

?з вхідних дерев`яних дверей в підвал;

?бетону в дворі;

?газового балону в дворі;

?підлоги при вході в приміщення кухні;

?підлоги біля ліжка в приміщенні кухні (т.1 а.п. 10-18).

-протоколом освідування ОСОБА_8 від 30 квітня 2016 року, відповідно до якого в ході освідування ОСОБА_8 у останнього виявлено: тілесні ушкодження у вигляді садна на тильній стороні лівої кисті, розміром 1*0,2 см.

Виявлено та вилучено одяг ОСОБА_8 , а саме:

?кофта сірого кольору;

?светр сірого кольору;

?штани темно-синього кольору,

на яких маються плями червоно-бурого кольору.

Зроблені два змиви обох рук на спиртові серветки.

Зроблено зрізи вмісткості обох рук.

Вилучено 4 мл. крові на марлевий тампон та 10 мл. в колбу (т.1 а.п.27-28).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 02 травня 2016 року та фототаблицями до нього, в ході проведення якого ОСОБА_8 розповів та показав, як ОСОБА_9 розпивала у нього вдома спиртні напої, потім падала у нього декілька разів на подвір`ї. Після того як він її спровадив додому і вона пішла у невідомому напрямку, наступного дня він знайшов ОСОБА_9 біля дороги і відвіз на власному автомобілі додому (т.1 а.п.29-33).

-протоколом огляду від 02 травня 2016 року та схемою до нього, відповідно до яких було оглянуто місце на перехресті вул.Партизанська та вул.Леніна, де за словами ОСОБА_8 ним знайдена ОСОБА_9 . В ході проведення огляду слідів та крові не виявлено (т.1 а.п.34-37).

-Протоколом огляду від 06 травня 2016 року, відповідно до якого оглянуто одяг вилучений в ході проведення огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_9 , обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 та освідування обвинуваченого, на якому виявлені бурі сліди схожі на кров. З одягу зроблено вирізи тканини зі слідами бурого кольору (т.1 а.п.55-56);

- Додатковим висновком експерта №4/35/Н від 30 серпня 2016 року (на підставі матеріалів справи), відповідно до якого у ОСОБА_9 , ушкоджень притаманних для ДТП не виявлено (т.1 а.п.145);

- Висновком експерта №83/ц від 24 червня 2016 року, відповідно до якого з висновку експерта № 131 судово-медичної експертизи речових доказів від 15 червня 2016 року, проведеної у відділенні судово-медичної імунології відомо, що за дослідженою системою АВ0, кров потерпілої ОСОБА_9 , 1956р.н., відноситься до групи АВ0 з супутнім антигеном Н. Кров підозрюваного ОСОБА_8 , 1946р.н., за дослідженою системою АВ0, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н.

В піднігтьовому вмісті правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_8 знайдені кров та клітинні елементи людини, встановити статеву приналежність та регіональне походження яких не можливо через велику кількість сторонніх домішок та накладень різноманітної мікробної флори. При серологічному дослідженні вищевказаного піднігтьового вмісту виявлено антигени А,В,Н. Антигени В,Н властиві самому підозрюваному ОСОБА_8 і можуть походити за рахунок його крові та клітинних елементів власного нігтьового ложа. Антиген А не властивий підозрюваному ОСОБА_8 (антигени В,Н) і походить за рахунок крові і клітинних елементів іншої особи, організму якої властивий даний антиген, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_25 (антигени А,В,Н) (т.1 а.п.95-97).

-Висновком експерта №130 від 16 червня 2016 року, відповідно якого встановлено, що згідно висновку експерта №131 від 15 червня 2016 року (експертиза речових доказів) кров потерпілої ОСОБА_9 , за дослідженою системою АВ0, відноситься до групи АВ0 з супутнім антигеном Н.

При серологічному дослідженні, в слідах крові на вказаних вище: фрагменті жіночої хустини, фрагменті паперу, жіночих шльопанцях і правому чоловічому шльопанці, виявлені антигени А,В,Н, ізогемаглютиніни анти-А і анти-В не виявлені. Таким чином, кров на цих предметах відноситься до групи АВ0 з супутнім антигеном Н і, за дослідженою системою АВ0, може походити від особи (осіб) з такою ж групою крові, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_9 (антигени А,В,Н) (т.1 а.п.100-103).

-Висновком експерта №433 від 09 серпня 2016 року, та фототаблицями до нього, відповідно до яких встановлено, що в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження на тампонах зі змивами з робочих частин лома №2 (об`єкт №1), лома №1 (об`єкт №3), з колеса у багажному відділені автомобіля (об`єкт №5) та з дверей підвалу (об`єкт №6) виявлено кров людини, клітини з ядрами та визначено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки крові та клітин на тампонах зі змивами з робочих частин лома №2 (об`єкт №1), лома №1 (об`єкт №3), колеса у багажному відділені автомобіля (об`єкт №5) та з дверей підвалу (об`єкт №6) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками визначеними у зразку крові потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт №1) і не збігаються з генетичними ознаками визначеними у зразку крові підозрюваного ОСОБА_8 , 1946 р.н (об`єкт №2). (т.1 а.п.159-165)

-Висновком експерта №434 від 09 серпня 2016 року та фототаблицями до нього, відповідно до яких встановлено, що в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження на вирізах фрагментів тканини з кофти сіро-рожевого кольору (об`єкт №1), светра сірого кольору (об`єкт №2), сорочки темно-синього кольору (об`єкт №3), брюк темно-зеленого кольору (об`єкт №4) та брюк чорного кольору (об`єкт №5) виявлено кров людини, клітини з ядрами та визначено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки крові та клітин на вирізах фрагментів тканини з кофти сіро-рожевого кольору (об`єкт №1), брюк темно-зеленого кольору (об`єкт №4) та брюк чорного кольору (об`єкт №5) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт №1) і не збігаються з генетичними ознаками підозрюваного ОСОБА_8 , 1946 р.н (об`єкт №2). Генетичні ознаки крові та клітин на вирізах фрагментів тканини зі светра сірого кольору (об`єкт №2) та сорочки темно-синього кольору (об`єкт №3) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками підозрюваного ОСОБА_8 (об`єкт №2) і не збігаються з генетичними ознаками потерпілої ОСОБА_26 (об`єкт №1) (т.1 а.п.170-176).

Згідно з положеннями ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 суд першої інстанції не дотримався наведених вимог закону, оскільки не оцінив належним чином наявні в матеріалах провадження докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, що і призвело до постановлення незаконного і необґрунтованого вироку.

Дійшовши висновку про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні висунутого обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, у зв`язку із недоведеністю його участі у вчиненні інкримінованого злочину, суд належним чином не мотивував своє рішення, не проаналізував і не дав відповідної оцінки доказам обвинувачення у їх сукупності, у тому числі тим, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, допустив істотні суперечності та припущення у своїх висновках щодо фактичних обставин кримінального провадження, винності чи невинності обвинуваченого в обсязі висунутого йому обвинувачення, достатності чи недостатності тих чи інших доказів, і не навів у вироку переконливих мотивів, із яких він взяв до уваги одні докази й відкинув інші, яким не дав однозначної оцінки в їх сукупності, обмежившись лише перерахуванням доказів обвинувачення та їх вибірковою оцінкою.

Проаналізувавши перелічені докази, оцінивши їх як кожен окремо, так і в сукупності, колегія суддів уважає їх належними і допустимими та такими, що в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_8 у заподіянні ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої. Підстав вважати наявні в матеріалах провадження докази недопустимими колегія суддів не вбачає.

Так, з матеріалів провадження вбачається та не заперечується самим обвинуваченим, що 29 квітня 2016 року ОСОБА_9 перебувала в домоволодінні ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , де вживала спиртні напої.

Разом із цим, версія сторони захисту, яка була підтримана судом першої інстанції, з приводу того, що ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння декілька разів падала, розбила обличчя, та після цього пішла з двору ОСОБА_8 в невідомому напрямку, після чого вранці була виявлена обвинуваченим та відвезена додому, спростовується наявними в матеріалах провадження доказами.

Як вбачається зі змісту протоколу обшуку від 30 квітня 2016 року за місцем мешкання ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 ) виявлено ряд предметів зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров (жіночий гумовий «шльопанець», металеві ломи, чоловічий гумовий шльопанець, чоловічі брюки та сорочка), а також зроблено змиви такої речовини з поверхонь автомобіля належного ОСОБА_8 , бетону в дворі, вхідних дверей в підвал, газового балону в дворі, підлоги в приміщенні кухні, підлоги біля ліжка в приміщенні кухні, яка згідно висновка експерта №433 від 09 серпня 2016 року (т.1 а.п.159-165) (кров на робочих частинах ломів, колеса в багажному відділенні автомобіля та з дверей підвалу) належить потерпілій ОСОБА_9 та згідно висновків експерта №130 від 16 червня 2016 року (а.п.100-103), №131 від 15 червня 2016 року (т.1 а.п.71) (жіноча хустка, жіночі та чоловічі «шльопанці», змиви зроблені в ході обшуку домоволодіння ОСОБА_8 ) може походити від потерпілої ОСОБА_9 .

Згідно висновку експерта №35/Н від 23 травня 2016 року, смерть ОСОБА_9 настала від асфіксії в результаті здавлення шиї твердим предметом з подальшим переломом правої дужки під`язичної кістки. Згідно вказаного висновку експерта на трупі ОСОБА_9 , виявлено численні тілесні ушкодження в тому числі в області шиї, частина з яких відносяться до легких тілесних ушкоджень, інша частина - до тяжких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження виникли можливо в ніч 29-30 квітня 2016 року. Тілесні ушкодження утворені від дії тупих, ріжучих, колючих предметів (т.1 а.п.63-65).

Згідно висновку експерта № 3/35/Н від 14 червня 2016 року (на підставі матеріалів справи), пошкодження виявлені у ОСОБА_9 на шиї, могли бути спричинені пред`явленими на експертизу предметами, а саме ломиками. ОСОБА_9 могла самостійно пересуватися після нанесення їй тілесних ушкоджень, деякий час, який обраховується годинами (т.1 а.п.62).

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції експерт ОСОБА_19 зазначив, що потерпіла могла самостійно пересуватися. Смерть настала від удушення внаслідок перелому під`язикової кістки.

Вказані докази у своїй сукупності, з огляду на наявність численних слідів крові ОСОБА_9 в домоволодінні ОСОБА_8 , особливо на металевих ломах (монтувалках), які були виявлені та вилучені під час обшуку, характер тілесних ушкоджень на шиї ОСОБА_9 , які могли бути спричинені вилученими металевими ломами (монтувалками), на думку суду апеляційної інстанції, вказують на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 були заподіяні саме за місцем проживання ОСОБА_8 , в тому числі із використанням виявлених та вилучених металевих ломів (монтувалок), а не від падіння. Вказані докази спростовують доводи суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у дворі ОСОБА_8 від падіння.

Колегія суддів не погоджується з оцінкою судом першої інстанції протоколу обшуку від 30 квітня 2016 року, як проведеного з грубим порушенням вимог КПК України.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Як вбачається із матеріалів провадження, обвинуваченим ОСОБА_8 надано добровільну письмову згоду на проникнення працівників поліції до належного йому домоволодіння (т.1 а.п.9).

Крім того, ухвалою слідчого судді Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30 квітня 2016 року, задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку житла та іншого прилеглого володіння, розташованого по АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_8 (т.1 а.п.22-23).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_8 підтвердив, що добровільно впустив працівників поліції до домоволодіння та не оспорював, що був проведений обшук 30 квітня 2016 року, в присутності двох понятих.

Виходячи зі змісту вказаних матеріалів провадження, вбачається, що обшук на території домоволодіння, належного ОСОБА_8 проведено правомірно та відповідно до вимог норм КПК України.

Що стосується питання дотримання працівниками поліції вимог кримінального процесуального закону під час проведення вказаної слідчої дії, то на думку колегії суддів встановлені законодавством вимоги працівниками поліції дотримані.
Відповідно до ч.1 ст.234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно вимог ч.7 ст.223 КПК України обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Як вбачається зі змісту протоколу обшуку від 30 квітня 2016 року (т.1 а.п.10-18), вказану слідчу дію проведено слідчим ОСОБА_27 за участю двох понятих: ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 .

В протоколі обшуку зазначено які саме речі відшукані та в яких місцях, зроблено вказівку на упакування цих речей та опечатування печаткою №16.

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_28 підтвердив, що 30 квітня 2016 року приймав участь у проведенні обшуку в домоволодінні ОСОБА_8 .

В ході проведення обшуку була вилучена монтувалка (лом), яка була слідчим упакована до коробки. Вказав, що ставив підписи як в протоколі обшуку, так і на талоні, якою була опечатана коробка. В ході обшуку домоволодіння ОСОБА_8 перебував. ОСОБА_24 був присутній при проведенні обшуку.

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_27 зазначив, що в межах кримінального провадження в якості слідчого проводив обшук за місцем проживання ОСОБА_8 . В ході проведення обшуку було вилучено два металевих монтувалки (ломики). Ломи були поміщені в картонні коробки. Під час цього були присутні поняті та ОСОБА_29 , які все бачили. В протоколі обшуку стоять підписи понятих про те, що ОСОБА_8 відмовився від підписання протоколу.

Враховуючи вказані покази свідків з приводу того, що ОСОБА_8 ознайомлювали зі змістом протоколу обшуку, а також пропонували йому його підписати, в суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що вказаний доказ здобуто внаслідок істотного порушення прав обвинуваченого, у зв`язку із чим відсутні підстави для визнання протоколу обшуку недопустимим доказом.

Під час оцінки доказів колегією суддів встановлено час, місце, спосіб та обставини кримінального правопорушення, а посилання суду першої інстанції на відсутність доказів, які вказують на нанесення монтувалкою (ломом) тілесних ушкоджень не відповідають фактичним обставинам справи.

Що стосується питання визнання вилучених ломів (монтувалок) знаряддями злочину та їх відповідності тим, які були вилучені під час проведення обшуку, то суд апеляційної інстанції виходить із наступного.
Так, згідно протоколу обшуку від 30 квітня 2016 року, під час обшуку домоволодіння, належного ОСОБА_8 було вилучено металевий лом довжиною близько 40 см. та металевий лом довжиною близько 70 см. Вказані ломи були упаковані в картонні коробки, які скріпили контрольними талонами і печаткою №16 (а.п.10-18).

Відповідно до протоколу огляду від 07 травня 2016 року, слідчим ОСОБА_30 за участю старшого інспектора криміналіста СУ ГУНП, в кабінеті №301 СУ ГУНП в Херсонській області (м.Херсон вул. Кірова 4), із застосуванням режиму безперервної відеозйомки, оглянуто металевий лом, загальною довжиною 66 см. (умовно лом №1) зі слідами іржі, на робочій поверхні має плоский загнутий кінець, на якому виявлені нашарування речовини бурого кольору, схожої на кров. Також оглянуто металевий лом, загальною довжиною 49,5 см. (умовно лом №2) зі слідами іржі та забруднення, на робочій поверхні має прямий плоский кінець, на протилежному кінці (умовно рукоятка) має бортик. Перед оглядом ломів перевірено цілісність їх упаковки та контрольних талонів, які підписані понятими, слідчим та опечатані печатками «Для довідок №16 Новотроїцького РВ УМВС України в Херсонській області». (т.1 а.п.51,53).

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні переглянуто відеозапис проведення вказаної процесуальної дії, що долучений до протоколу огляду (т.1 а.п.53) та встановлено, що зміст протоколу повністю відповідає наявному відеозапису.

Відеозапис продемонстровано свідку ОСОБА_28 , який впізнав зафіксований на відеозаписі лом (монтувалку), що була вилучена у ОСОБА_8 під час обшуку, а також, підтвердив, що вилучені ломи було упаковано саме в такі картонні коробки. Цілісність упаковок не порушена.

Покази надані свідком ОСОБА_28 в суді апеляційної інстанції та переглянутий відеозапис т.1 а.п.53, спростовують розбіжності в показах свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_31 , надані в суді першої інстанції щодо форми ломів (монтувалок) та їх довжини, які були покладені в основу мотивувальної частини виправдувального вироку.

Враховуючи наведені в протоколі обшуку відомості щодо характеристики вилучених ломів, інформації про їх упакування, які співпадають з відомостями зазначеними в протоколі огляду від 07 травня 2016 року, а також з огляду на зміст відеозапису та покази свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися в тому, що саме зафіксовані в протоколі огляду ломи (монтувалки) були вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 . Крім того в колегії суддів відсутні сумніви щодо правдивості показань свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Колегія суддів також не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновки експертів не доводять, що тілесні ушкодження заподіяні обвинуваченим, і не спростовують показів обвинуваченого про непричетність до скоєного злочину.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу того, що кров ОСОБА_9 на його одязі, взутті та під нігтями з`явилася після того як він піднімав ОСОБА_9 та витирав її ганчіркою , суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки попри це кров ОСОБА_9 також була виявлена на ломах (монтувалках), що були вилучені в ході обшуку домогосподарства ОСОБА_8 та які є знаряддями вчинення злочину.

Вказана обставина вказує, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 були заподіяні саме на території домоволодіння ОСОБА_8 .

Твердження сторони захисту, що кров на ломах (монтувалках) могла бути нанесена працівниками поліції спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема протоколом обшуку домоволодіння ОСОБА_8 та протоколом огляду, згідно яких ломи (монтувалки) після вилучення були належним чином упаковані в присутності понятих.

Таким чином у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що працівниками поліції з металевими ломами вчинялися будь-які дії.

Колегія суддів вважає, що не знайшли свого підтвердження посилання суду першої інстанції, що тілесні ушкодження могли бути спричинені після того як ОСОБА_9 вийшла з подвір`я ОСОБА_8 та була виявлена ОСОБА_8 біля водонапірної вежі.

Так, згідно змісту протоколу обшуку від 30 квітня 2016 року, а також висновків експерта №433 від 09 серпня 2016 року, №130 від 16 червня 2016 року, висновку експерта №131 від 15 червня 2016 року в різних місцях домоволодіння ОСОБА_8 , а також в його автомобілі, зокрема багажному відділенні та на задньому сидінні, виявлено плями крові, які належать ОСОБА_9 .

Згідно протоколу огляду місця події від 30 квітня 2016 року з фототаблицями до нього, проведеним за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_2 , на території домоволодіння ОСОБА_9 виявлено сліди бурого кольору схожі на кров.

Разом із цим, як вбачається зі змісту протоколу огляду від 02 травня 2016 року та план-схеми до нього, слідчим було оглянуто місце на перехресті вул.Партизанська та вул.Леніна в смт.Сиваське, де, за словами ОСОБА_8 ним була знайдена ОСОБА_9 . В ході проведення огляду слідів та слідів схожих на кров не виявлено (т.1 а.п.34-37).

Крім того, як вбачається із показів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , наданих в суді апеляційної інстанції, останні в період часу з 07:00 до 07:30 год. перебували біля водонапірної вежі, проте, ні автомобіля ОСОБА_8 , ні його, ні ОСОБА_9 не бачили.

Враховуючи, вказане з огляду на зміст протоколу огляду від 02 травня 2016 року, згідно якого на місці, що було вказане ОСОБА_8 як місце виявлення ОСОБА_9 жодних слідів та крові не виявлено, суд апеляційної інстанції вважає, що вказаними доказами спростовано версію обвинуваченого, про виявлення ним 30 квітня 2016 року ОСОБА_9 на дорозі біля водонапірної вежі.

Різниця в часі на яку посилаються свідки не спростовує вини ОСОБА_8 у скоєнні злочину. Крім того ОСОБА_8 не заперечував факт знаходження на території домоволодіння ОСОБА_9 , але в інший час.

Показання допитаних судом апеляційної інстанції свідків, які не є зацікавленими особами, узгоджується з іншими зібраними у справі доказами протоколом огляду від 02 травня 2016 року, є послідовними та не містять суперечностей, отже підстав для визнання цих доказів недопустимими колегія суддів не вбачає.

Оцінюючи докази, досліджені судом апеляційної інстанції безпосередньо, колегія суддів критично ставиться до версії сторони захисту, та констатує, що сукупністю зібраних доказів вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.121 КК України підтверджена в повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Виходячи із наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції, оскільки вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину повністю доведена сукупністю вищевказаних доказів.

В ході судового засідання не знайшло свого підтвердження посилання досудового слідства про вчинення ОСОБА_8 злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно (т.1 а.п.185), пенсіонер, перебуває на консультативному обліку у лікаря психіатра (т.1 а.п.184), проте згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 05 травня 2016 року психічними захворюваннями в розумінні ст.19 ч.2 КК України не страждав і не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує (т.1 а.п.40-44), відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, враховуючи, що на час вчинення ОСОБА_8 злочину була чинною ч.5 ст.72 КК України в редакції, закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII, від 26 листопада 2015 року, до строку покарання призначеного ОСОБА_8 підлягає зарахуванню строк його попереднього ув`язнення з 30 квітня 2016 року (т.1 а.п.24) по 23 травня 2016 року (ухвала АСХО від 23.05.2016 року) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Щодо цивільного позову
Як убачається з матеріалів кримінального провадження (т.2 а.п.55-56) потерпіла ОСОБА_22 заявила цивільний позов до ОСОБА_8 , в якому просила стягнути зі ОСОБА_8 на її користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн та майнову шкоду у розмірі 19 579,35 грн, пов`язану із похованням, до якої входять:

210,05 грн. придбання цукерок, печива, ковбаси та хліба;

160,60 грн. придбання горілки, коньяку, кексу;

1000 грн. витрати на копання ями на цвинтарі;

567,70 грн. придбання продуктів харчування на поминальний обід;

1000 грн. витрати на оформлення документів про смерть сестри, отримання тіла з моргу;

600,00 грн. вартість послуг священника; Не підтверджено пояснювальна

700,00 грн. вартість транспортних послуг по похованню померлої. Не підтверджено пояснювальна

455,00 грн. придбання вінків; (копія чека)

13695,00 грн. вартість надгробного пам`ятника, оградки та їх установка; (копія чека)

841,00 грн. ритуальні послуги ; (копія чека)

360,00 грн. придбання одягу для покійної; (копія чека)

Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодовувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Стаття 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Враховуючи вказані положення законодавства, з огляду на долучені до цивільного позову докази, надані потерпілою на його обґрунтування в частині відшкодування майнової шкоди, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимога потерпілої ОСОБА_22 про відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню на користь потерпілої ОСОБА_22 з обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає майнова шкода у розмірі 15 351 грн., яка безпосередньо пов`язана із похованням померлої ОСОБА_9 та документально підтверджена потерпілою ОСОБА_22 (т.2 а.п. 59,60,62,63).

Що стосується інших майнових вимог цивільного позову ОСОБА_22 , то виходячи зі змісту ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу", витрати на поминальні обіди не входять до витрат на поховання, що узгоджується з правовою позицією ВС/КЦС № 554/1793/15-ц від 19.03.2018, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині відшкодування вартості придбаних продуктів харчування на поминальний обід, задоволенню не підлягають.

Не підлягають також задоволенню вимоги ОСОБА_22 про відшкодування витрат на копання ями на цвинтарі, витрати на оформлення документів про смерть сестри, отримання тіла з моргу, вартість послуг священника, вартість транспортних послуг по похованню померлої, оскільки потерпілою не надано належних доказів того, що нею понесені зазначені витрати на поховання ОСОБА_9 .

Долучені до цивільного позову пояснювальні ОСОБА_22 (т.2 а.п.64-65) не є належними доказами понесених нею витрат, оскільки не є фінансовими документами.

Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка його заподіяла, при наявності вини вказаної особи.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості.

Враховуючи, що внаслідок вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_22 втратила рідну людину, тобто ця втрата є непоправною і зазнала душевних страждань, а тому, враховуючи вказані обставини у сукупності, соціальну значущість людини, характер кримінального правопорушення, колегія суддів знаходить обґрунтованим задоволення позовної заяви про компенсацію моральної шкоди у розмірі, заявленому в ній позивачкою, тобто в сумі 20 000 грн., виходячи при цьому із розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала потерпіла, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у їх життєвих стосунках.

За таких обставин цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України зі ОСОБА_8 також підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення в кримінальному провадженні експертиз у загальному розмірі 20 334 грн.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Зважаючи на викладене вище, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409,420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 27 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII, від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_8 до строку покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 квітня 2016 року по 23 травня 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_22 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 15 351 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_8 , на користь держави, понесені процесуальні витрати в загальній сумі 20 334 грн.

Вирок набирає законної сили негайно і може бути оскаржений до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3