ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1253/21 Справа № 207/278/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , а також прокурора у кримінальному провадженні Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 23.12.2010 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 1 КК України позбавлення волі строком на 1 рік;
- 23.03.2012 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 187 ч. 1 КК України позбавлення волі строком на 3 роки, звільнився 31.10.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці з Криворізької ВК № 80;
- 28.03.2016 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2 КК України позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 15 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.
18 грудня 2019 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, прийшов до магазину «Продукти-846» ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: Дніпропетровська область м. Кам`янське вул. Миколи Лисенка, 73.
Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, перебуваючи у залі магазину «Продукти-846» ТОВ «АТБ-маркет», ігноруючи охоронців магазину, взяв зі стелажу торгівельного залу продукти харчування, а саме: вісім плиток молочного шоколаду «Millennium Gold», масою 100 гр кожна, сім плиток чорного шоколаду «Millennium Favorite Orange», масою 100 гр кожна та п`ять плиток чорного шоколаду «Millennium Favorite Brut», масою 100 гр. кожна, заховавши їх під куртку, не маючи наміру розрахуватися на касі, не реагуючи на вимогу зупинитися охоронця магазину, переліз через турнікет і покинув приміщення магазину та в результаті був затриманий співробітниками охорони магазину ТОВ «АТБ-маркет».
Таким чином, ОСОБА_7 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
ОСОБА_7 , відкрито викрав з вищевказаного магазину ТОВ «АТБ-маркет» продукти харчування, вартість яких відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи №19/104-10/1/18 від 13.01.2020 року складає 613 гривень 64 копійки.
Крім того, повторно, 21.12.2019 року в період часу з 16:00 годин по 16:10 годин (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), знаходячись в кафе «Ярило» за адресою: вул. Республіканська 48, м. Кам`янське ОСОБА_7 побачив, як працівниця кафе «Ярило» поклала на барну стійку належний їй мобільний телефон «Тесnо mobile Т 371» imeil : НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 та пішла в підсобне приміщення. Скориставшись відсутністю останньої, реалізуючи свій прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно з корисливих мотивів викрав вищезазначений мобільний телефон, який належав потерпілій ОСОБА_10 .
Вартість мобільного телефону «Тесnо mobile Т 371» відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 19/104-10/1/79 від 29.01.2020, становить 273 гривень 33 копійок.
Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання: за ч. 2 ст. 15 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. В резолютивній частині вироку вирішити питання про початок строку відбування покарання ОСОБА_7 - з 26 листопада 2020 року та зарахувати останньому до покарання строк попереднього ув`язнення з 26 листопада 2020 року по день ухвалення вироку з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Прокурор вказує на те, що всупереч вимогам ст. 374 КПК України судом при ухваленні вироку не вирішено питання про зарахування до покарання строку попереднього ув`язнення, а також про залік досудового тримання під вартою.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути вирок суду та призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки він повністю визнав свою вину, розкаявся та бажає вести нормальне життя.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти задоволення скарги захисту, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою скаргу та не заперечував проти задоволення скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували безумовною підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вину визнав та розкаявся, видав викрадений телефон працівникам поліції добровільно, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працював, згідно досудової доповіді, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства є високими.
В якості обставини, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та в якості такої, що його обтяжує, - рецидив злочину.
Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за кожен з вчинених ним кримінальних правопорушень та за їх сукупністю відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього протягом визначеного судом строку позбавлення волі, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для призначення більш м`якого покарання або для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.
Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 хоча і щиро розкаявся, проте до кримінальної відповідальності притягується не вперше, характеризується задовільно та міцних соціальних зв`язків не має, що унеможливлює його виправлення протягом менш тривалого строку.
За цих умов, колегії суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.
З огляду на викладене, доводи обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та його особі, внаслідок суворості, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Що стосується доводів прокурора про необхідність скасування вироку з підстав порушення судом положень ст. 374 КПК України та ухвалення нового, то вони не заслуговують на увагу.
Як вбачається з матеріалів провадження, питання про визначення початку строку покарання та зарахування до нього строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 вирішено судом ухвалою від 17 лютого 2021 року, в порядку ст. 379 КПК України, яка набрала законної сили та прокурором окремо оскаржена не була. До того ж, наведені порушення в розумінні вимог ст. 420 КПК України підстав для ухвалення нового вироку не дають.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4