Справа № 214/3054/21
1-кс/214/409/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Головуюча суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 подала заяву про самовідвід від участі в даній справі. В обґрунтування заяви зазначила, що захисник обвинуваченого по даній справі адвокат ОСОБА_5 є представником її чоловіка, а тому відповідно до ст. 75 ч.1 п. 4 КПК України вона не може розглядати дану справу.

Прокурор, потерпілий та захисник до суду не прибули, про час та місце розгляду зави про самовідвід були повідомлені належним чином, будь-яких заяв не подали. Суддя ОСОБА_4 бажання бути вислуханою під час розгляду зави про самовідвід, не виявила.

Обвинувачений у судовому засідання пояснив, що підстав для самовідводу не вбачає. Також пояснив, що зазначена на обґрунтування самовідводу обставина, не породжує у нього сумнівів в тому, що головуюча буде розглядати справу об`єктивно.

Вислухавши думку обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про самовідвід задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно з положеннями ст.76 ч. 1 п.4 КПК України, обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є наявність інших, крім зазначених в цій нормі обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Та обставина, що представником чоловіка судді по якійсь справі є адвокат, який захищає обвинуваченого по даній справі, яка перебуває у провадження цього судді, у сторонньої, об`єктивної особи не може викликати дійсних сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді.

Таким чином, суддя ОСОБА_4 має право брати участь у розгляді даного кримінального провадження.

Крім того, суд вважає за потрібне обговорити питання про те, чи правильний спосіб вирішення питання про самовідвід обрала суддя та чи має повноваження суддя вирішувати питання про самовідвід, про який заявив інший суддя та при цьому виходить з наступного.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23 (далі за текстом «Принципи»), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як передбачено ст. 80 КПК України, при наявності підстав, передбачених ст.ст.75, 76, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Як передбачено ст. 81 КПК КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду; усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. Отже, відповідно до ст.81 КПК України відвід головуючому розглядає інший суддя при тій умові, що головуючому саме заявлений відвід, тобто якщо про це заявив хтось з учасників, а не сам головуючий заявив про наявність підстав для відводу. Речення про те, що інші відводи розглядає суддя, який здійснює судове провадження, слід розуміти, виходячи з сукупності вказаних норм та положень «Принципів», що під іншими відводами розуміється і самовідвід і рішення про самовідвід зобов`язаний прийняти і несе за це відповідальність саме той суддя, який здійснює провадження і таке рішення приймається в формі ухвал.

Отже, з сукупності вказаних норм вбачається, що питання про самовідвід вирішується шляхом постановлення ухвали.

Обов`язком, відповідно до словників української мови є те, чого треба беззастережно дотримуватися, що слід безвідмовно виконувати відповідно до вимог суспільства або виходячи з власного сумління.

Суд вважає, що передбачений ст. 80 КПК України обов`язок судді заявити самовідвід, визначає обов`язок усунутися від розгляду справи шляхом винесення відповідної ухвали, так як відповідно до ст. 258 ч.2 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, крім вирішення питання про обвинувачення по суті, викладаються у формі ухвали. Інше розуміння про те, як вирішується питання про самовідвід, а саме, що це питання повинно вирішуватися за заявою головуючого іншим суддею шляхом винесення іншим суддею ухвали є хибним, так як передача вирішення цього питання іншому судді може стати перешкодою для виконання головуючим обов`язку усунутися від розгляду справи, оскільки за наслідками розгляду заяви про самовідвід інший суддя може задовольнити цю заяву або відмовити у її задоволенні.

При цьому суд бере до уваги також, що думка про те, що заява про самовідвід вирішується головуючим по справі, узгоджується із законодавчими положеннями, викладеними у ст.40 ч. 1 КАС України, згідно якої питання про самовідвід вирішується ухвалою суду, що розглядає справу та ст.40 ч.2 ЦПК України, відповідно до якої питання про відвід вирішується судом, який розглядає справу, суд задовольняє відвід, якщо приходить до висновку про його обґрунтованість.

Також суд враховує, що для попередження необґрунтованих самовідводів існує такий механізм як дисциплінарна відповідальність, оскільки ст. 106 ч.1 п. «д» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачає як підставу дисциплінарної відповідальності судді порушення ним правил щодо відводу (самовідводу). Крім того, для впливу на суддю, який заявляє необґрунтовані самовідводи, існує такий орган суддівського самоврядування, як збори, які відповідно до ст. 128 ч.9 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», можуть обговорювати питання щодо практики застосування законодавства, розробляти відповідні пропозиції щодо вдосконалення такої практики та законодавства.

При цьому суд також бере до уваги, що інститут відводу та інститут самовідводу мають певні відмінності. Найбільш проінформованим про наявність підстав, які перешкоджають судді відповідно до ст.ст. 75, 76 КПК України брати участь у розгляді справи, є саме головуючий. Так, він може знати про такі обставини, які невідомі іншим учасникам, наприклад висловлювання стороннім особам думки стосовно вирішення справи. Тому саме на головуючого, в першу чергу, законодавець покладає обов`язок усунутися від розгляду справи, а саме заявити про самовідвід та обговоривши це питання з учасниками, постановити ухвалу.

Ініціатива заявити відвід належить іншим учасникам, яким відомі підстави для відводу в тому випадку, коли суддя, при наявності таких підстав, не заявив про самовідвід.

Також суд вважає, що передача заяви про самовідвід на вирішення іншому судді, визначає ухилення судді від виконання обов`язку усунутися від розгляду справи і перекладання цього свого обов`язку на іншого суддю, що є неприпустимим, оскільки виконувати обов`язки повинна та особа, яка їх несе.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 про самовідвід від участі у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_1