УХВАЛА
про продовження строку дії запобіжного заходу та відмову в задоволенні клопотання
30.03.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області колегіально в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003968 від 21.07.2013 р., за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч.4 ст187, ч.2 ст.194 КК України
в с т а н о в и в:
У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області з 01.03.2021 р. (колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , щодо якого ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.07.2013 р. обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», востаннє продовжений ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2021 р. строком до 02.04.2021 р., залишений без змін Ухвалою Херсонського апеляційного суду.
Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу, тому на обговоренні учасників судового засідання було питання і щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки даний строк спливає 02.04.2021 р., проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо.
Захисник ОСОБА_7 клопотав перед судом про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу «тримання під вартою» на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, просив суд звернути увагу на ті обставини що відповідно до ст. ЗУ «Про попереднє ув`язнення» та ст.177 КПК України відсутні докази наявності ризиків, як і підстави для подальшого перебування ОСОБА_6 , під вартою, без встановлення їх наявності та обґрунтованості, що є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції з прав людини. Зазначив, що відсутні ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме що його підзахисний ОСОБА_6 може впливати на свідків, потерпілих, чи сховати або спотворити будь-яку річ , чи документи, які мають істотне значення для справи не існує, як і відсутність підстав вважати, що він буде перешкоджати встановленню істини по справі, ухилитиметься від явки до суду, тому вважає що відсутні підстави для подальшого тримання ОСОБА_6 , під вартою, оскільки взяття під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом який застосовується лише в тому випадку коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Крім того, зазначив, що ОСОБА_6 тривалий час, а саме 7 років і 7 місяців, з 21.07.2013р. тримається під вартою. Санкція ст. 115 КК передбачає максимальний строк покарання до 15 років із застосуванням «Закону Савченко» ОСОБА_6 вже позбавлений волі 15 років і 4 місяці. Слухання справи постійно затягується з причин не пов`язаних із підзахисним. Отже, запобіжний захід може бути змінений, якщо суттєво змінилися обставини, які були взяті до уваги при обранні запобіжного заходу.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника просив суд змінити раніше обраний йому запобіжний захід.
Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника та зміни раніше обраного запобіжного заходу, а тому існує необхідність продовження тримання ОСОБА_6 , під вартою виходячи з наступного.
Прокурор під час судового розгляду при вирішенні клопотання заперечувала проти його задоволення, а щодо питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою зазначив, що ризики які існували на момент обрання найбільш суворого запобіжного заходу не зменшились, просив продовжити раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 .
Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень два з яких є особливо тяжкими , а саме п.6 ч.2 ст115 КК України наслідком вчинення якого стала смерть людини, в тому числі передбачено покарання у вигляді довічного позбавленням волі. Крім того, вказані обставини вказують на відсутність у обвинуваченого осіб, які б мали на нього вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки по запобіганню існуючим ризикам.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити запобіжний захід, також, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

З огляду на ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні або провадженню іншим чином, оскільки свідки не допитані, а тому ризик впливу ОСОБА_6 на останніх не виключений.
Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, відсутність до затримання постійного місця роботи, що було б запорукою існування офіційних джерел доходів; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.
Мотиви захисника та обставини, на які посилаються захисник не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а тому підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу колегією суддів не вбачається.
Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілих та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.
Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_6 , запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо нього строком на 60 діб (до 28.05.2021 р.)
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 197, 199, 201, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити строк «тримання під вартою» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч.4 ст187, ч.2 ст.194 КК України, на 60 днів до 28.05 2021 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор».

СуддяОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3