Дата документу 22.04.2021 Справа № 937/3301/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/3301/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/264/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на постанову дізнавача Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 15 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження №0003658 від 19 грудня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.139 КК України,

ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на постанову дізнавача Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 15 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження №0003658 від 19 грудня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.139 КК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, зазначену ухвалу скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову від 15 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження №0003658, або направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На думку апелянта, оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону не відповідає.
Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала від 09 лютого 2021 року була відправлена 15 лютого, отримана ним 23 лютого 2021 року, а це, на його думку, означає, що Мелітопольський суд не виконав вимоги ч.7 ст.376 КПК України - судове рішення надсилається учаснику судового провадження не пізніше наступного дня після ухвалення.

Крім того, згідно з ч.3 ст.304 КПК України - копія ухвали про повернення скарги надсилається особі, яка її подала - невідкладно.

Повістку або СМС- повідомлення про розгляд скарги він взагалі не отримав. Таким чином, суд незаконно позбавив його права, передбаченого п.1 ч.3 ст.56 КПК України - потерпілий має право бути завчасно проінформований про час і місце судового розгляду.

Також, суд не повідомив йому прізвище слідчої судді, яка буде розглядати його скаргу.

У наслідок цього він був позбавлений права, передбаченого ч.2 ст.80 КПК України. Ця обставина має важливе значення, тому що при дотриманні цієї норми Закону він міг би заявити слідчому судді ОСОБА_1 відвід і тоді інший об`єктивний і справедливий суддя задовольнив би його скаргу, тому що з урахуванням наявних доказів і фактів, інших варіантів, на його думку, не існує.

Копію постанови про закриття кримінального провадження він не отримував. Дізнавач і суддя приховували від нього матеріали постанови, тому що слідство у цій справі фактично не проводилось, будь-яких підстав для закриття кримінального провадження немає.

ОСОБА_6 вважає, що суддя застосувала вибіркове правосуддя. Зокрема, в ухвалі слідчий суддя згадує про ст.139 КК України, забувши про ст.382 КК України, про яку ідеться в заяві. А це означає, що потрібно розслідувати не тільки ненадання йому медичної допомоги, але й пов`язане з цим невиконання рішення суду, яке набрало законної сили.
Також апелянт зазначає, що в кінці ухвали суд повідомив завідомо неправдиву інформацію, тому що згідно з вимогами ч.3 ст.395 КПК України, строк апеляційного оскарження на ухвалу судді, яка була постановлена без особи, яка її оскаржує, обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, а не з дня проголошення ухвали. Вважає, що зроблено це було навмисно, розраховуючи на його непоінформованість, і для створення чергових штучних перепон для можливого апеляційного оскарження.

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку підлягає задоволенню, оскільки як убачається із журналу судового засідання від 09 лютого 2021 року, ОСОБА_6 не був присутнім під час оголошення оскаржуваної ухвали слідчого судді, копію ухвали отримав 23 лютого 2021 року, та через систему Електронний суд 26 лютого 2021 року подав апеляційну скаргу, тобто зловживання своїм процесуальним правом з боку апелянта не вбачається.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 не з`явився, в своїй апеляційній скарзі просить її розглянути без його участі, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону не відповідає, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, 19 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2019 року внесено відомості за №003658 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КК України, за заявою ОСОБА_6 .
В матеріалах кримінального провадження міститься сама заява ОСОБА_6 , у якій йдеться про те, що останній чотири рази звертався до місцевої лікарні з пропозицією укласти договір з терапевтом, проте, йому було відмовлено та запропоновано шукати лікаря у іншій установі, в той час, коли він є людиною похилого віку, переніс ампутацію лівої руки та операцію на серці. В той же час, на початку терапевтом йому було заборонено віддалятись від дому. За змістом заяви, ОСОБА_6 вважає, що через вищевказані дії медичних працівників він позбавлений можливості отримувати медичну допомогу.
Постановою слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 від 21 квітня 2020 року дане кримінальне провадження закрите у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КК України.
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2020 року за скаргою ОСОБА_6 скасовано зазначену постанову слідчого та окрім іншого вказано на те, що слідчим не з`ясовано, чи виконано рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року, яким визнано протиправними дії Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мелітопольської районної ради Запорізької області», Терпіннівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольська центральна районна лікарня», які полягають у відмові надати ОСОБА_6 терапевтичні і стоматологічні послуги. Зобов`язано уповноважених осіб Терпіннівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини укласти з ОСОБА_6 договір про надання медичних послуг. Рішення набрало законної сили 28 січня 2020 року. Окрім того, слідчий в постанові про закриття кримінального провадження зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено відсутність в діях лікарів «КМП ЦПМСД ММР ЗО» складу злочину, передбаченого ч.1 ст.139 КК України, оскільки лікар відмовився від підписання декларації з гр. ОСОБА_8 , але не відмовляв йому, як хворому - в наданні медичної допомоги в конкретному випадку. При цьому не зрозуміло, на підставі чого слідчий дійшов такого висновку, оскільки лікар та потерпілий слідчим допитані не були.
Постановою дізнавача Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 від 15 жовтня 2020 року дане кримінальне провадження знову закрите у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КК України.
04 лютого 2021 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області зі скаргою на вказану постанову.

В обґрунтування скарги зазначив, що в ході досудового розслідування не проведено усіх необхідних дій по справі.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді у задоволенні поданої ОСОБА_6 скарги відмовлено.
Залишаючи без задоволення вказану скаргу, слідчий суддя, окрім іншого, вказав на те, що ст.139 КК України передбачає кримінальну відповідальність за ненадання без поважних причин допомоги хворому медичним працівником, який зобов`язаний, згідно з установленими правилами, надати таку допомогу, якщо йому завідомо відомо, що це може мати тяжкі наслідки для хворого. При цьому, ані із заяви ОСОБА_6 таких фактів не вбачається, ані в ході досудового розслідування таких фактів не встановлено. Слідчим у повному обсязі, всебічно та об`єктивно досліджено усі обставини, допитано свідків та надано оцінку всім зібраним та перевіреним доказам. Постанова слідчого вмотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.
З зазначеними висновками слідчого судді колегія суддів погодитись не може через таке.
Підстави для закриття кримінального провадження перелічені у статті 284 КПК України.
Однією з таких підстав є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1 вищевказаної статті).
За змістом положень кримінального процесуального законодавства, в т.ч. і ст.284 КПК України, прийняття рішення про закриття провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Проте, на думку колегії суддів, в цьому випадку не проведено повного і всебічного розслідування, оскільки всі доводи заявника належним чином не перевірені та не спростовані.
Більш того, з постанови слідчого незрозуміло який статус у зазначеному кримінальному провадження має ОСОБА_6 . Останній навіть не допитаний, незважаючи на те, що у вищевказаній ухвалі слідчого судді, якою скасовано попередню постанову про закриття провадження, фактично визнано передчасними висновки слідчого про те, що ОСОБА_6 не відмовляли в наданні медичної допомоги. Слідчий суддя звернув увагу , в т.ч. на те, що сам потерпілий допитаний не був.
До матеріалів провадження долучено оригінал корінця повістки про виклик ОСОБА_6 та рапорт дізнавача, з якого убачається, що з метою проведення допиту ОСОБА_6 на адресу останнього поштою було направлено повістку з зазначенням про необхідність прибуття до СД Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області 10 вересня 2020 року о 09:00 годині для проведення допиту. В назначений час ОСОБА_6 не прибув та не повідомив про причину неприбуття до відділу поліції.
Проте, відомостей про отримання ОСОБА_6 вказаної повістки в матеріалах провадження немає. Більш того, як зазначено вище, в самій заяві ОСОБА_6 вказано на те, що останній є особою похилого віку та переніс операції, в т.ч. і на серці, а терапевт заборонив йому віддалятись від свого дому.
Відомостей про те, що ОСОБА_6 не бажає давати показань з приводу викладених ним в заяві обставин, матеріали провадження не містять.
На думку колегії суддів, органом досудового розслідування не використано всіх процесуальних можливостей для допиту ОСОБА_6 , відповідно, і для повного та всебічного з`ясування всіх обставин, які мають істотне значення для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, на думку колегії, оскаржувана постанова про закриття даного провадження винесена передчасно - з порушенням вимог ст.ст.94,284 КПК України.
На викладене слідчий суддя уваги не звернув, всі доводи скарги ОСОБА_6 належним чином не перевірив та дійшов помилкового висновку про те, що досудове розслідування у даному провадженні є повним та всебічним, а рішення слідчого про закриття провадження - обґрунтованим.
У зв`язку з викладеним, оскаржувана ухвала слідчого судді не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому, на підставі ст.ст.407, 409 КПК України підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали - про скасування вищевказаної постанови дізнавача.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, мають ретельно перевірятися в ході досудового розслідування в установленому законом порядку.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 лютого 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 15 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження №0003658 від 19 грудня 2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.139 КК України, скасувати, а також скасувати зазначену постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10