Справа № 304/478/21 Провадження № 1-кп/304/238/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
їх захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000176 від 16 квітня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого (має на утримання трьох малолітніх дітей), українця, громадянина України, раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сімерки Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, одруженого (має на утримання двох малолітніх дітей), українця, громадянина України, раніше не судимого,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , з професійно-технічною освітою, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

як вбачається з обвинувального акту, 16 квітня 2020 року близько 05.00 год обвинувачений ОСОБА_5 разом з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою з`ясування відносин з потерпілим ОСОБА_4 , через незамкнену хвіртку належного йому домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , зайшли на подвір`я, де, поспілкувавшись з потерпілим на вулиці та незважаючи на його прохання покинути домогосподарство, обвинувачений ОСОБА_5 рукою потягнув на себе вхідні двері, чим пошкодив дерев`яну планку дверей, відчинив такі та разом зі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зайшли всередину будинку, незаконно проникнувши до житла потерпілого, чим порушили недоторканність його житла, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 162 КК України.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 подав письмову заяву про відмову від обвинувачення відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки примирився з ними та не має до них жодних претензій, тому просив закрити кримінальне провадження.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні разом зі своїм захисником проти задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_4 не заперечили.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви потерпілого заперечив та пояснив, що до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення відноситься лише передбачене частиною першою статті 162 КК України без обтяжуючих обставин, в той час як у даному випадку має місце вчинення даного кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, що у свою чергу є обтяжуючою обставиною та відповідно виключає можливість задоволення заяви потерпілого.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, встановивши добровільність звернення потерпілого з клопотанням про відмову від обвинувачення та закриття справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_4 про відмову від обвинувачення підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Відповідно до ст. 477 цього Кодексу кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, в тому числі передбачених ч. 1 ст. 162 КК України (без обтяжуючих обставин).

Згідно абзацу 2 ч. 7 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України без обтяжуючих обставин, яке згідно ст. 477 КПК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Таким чином, відмова потерпілого від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України (без обтяжуючих обставин) є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Посилання прокурора на порушення обвинуваченими недоторканності житла потерпілого ОСОБА_4 з обтяжуючими обставинами, а саме вчинення даного кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, не можуть братися судом до уваги, як обтяжуючі обставини порушення недоторканості житла.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи з роз`яснень Верховного Суду України, висловлених у постановах від 08 жовтня 2015 року за № 5-132кс15 та від 18 травня 2017 року № 5-79кс(15)17.

Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 08 жовтня 2015 року за № 5-132кс15, «доктринально, законодавчо та в судово-слідчій практиці термін «обтяжуючі обставини» використовується у двох значеннях як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто «кваліфікуючі» ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання, зазначені у частині першій статті 67 КК України. Граматичний та системно-структурний аналіз, юридична техніка приписів статті 477 КПК України свідчать про таке. Пункт перший частини першої статті 477 КПК передбачає спочатку вказівку на певну частину і статтю Особливої частини КК, тобто визначається, за якою нормою кваліфікується діяння, а потім у дужках розкриваються ознаки того складу злочину, який у цій частині статті передбачений… Крім того, в статті 477 КПК в цілому законодавець використав перелік норм лише Особливої частини КК, а посилання на Загальну частину цього Кодексу, зокрема статтю 67 КК, немає. Наведене свідчить про те, що викладене законодавцем у статті 477 КПК застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення».

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 18 травня 2017 року № 5-79кс(15)17, «застереження у статті 477 КПК щодо обтяжуючих обставин стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення і не розповсюджується на передбачені частиною 1 статті 67 КК обставини, які обтяжують покарання».

Таким чином, зазначення у обвинувальному акті обтяжуючих покарання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обставин, передбачених ст. 67 КК України, як вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, не є обтяжуючими обставинами в розумінні статті 477 КПК України, зокрема щодо ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки такі не позначаються на кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення».

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 та «Боротюк проти України» від 16.12.2010, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».

Враховуючи імперативний характер ст. 26 КПК України, а також беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, а саме те, що кримінальне провадження за ч. 1 ст.162 КК України є формою приватного обвинувачення, в якому право підтримувати обвинувачення належить потерпілому; потерпілий ОСОБА_4 відмовився від обвинувачення, наслідки відмови від підтримання обвинувачення такому зрозумілі, і жодних претензій до обвинувачених потерпілий не має, а також і те, що дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення і обвинувачені не заперечують проти закриття провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення, суд вважає, що вищевказане кримінальне провадження слід закрити.

Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час досудового розслідування не обирався, на даний час клопотання про його обрання суду не подано, отже питання щодо такого судом не розглядається.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 284, 369, 372, 477 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
клопотання потерпілого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку з його відмовою від обвинувачення задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000176 від 16 квітня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1