Справа № 298/412/21
Номер провадження 1-кс/298/170/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року смт. Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 у справі №298/412/21 (провадження №1-кс/298/153/21) з розгляду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000074 від 13 квітня 2021 року,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_5 перебуває клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000074 від 13 квітня 2021 року (справа №298/412/21, провадження №1-кс/298/153/21).

7 травня 2021 року прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у порядку п.4 ч.1 ст.75 КПК України подано заяву про відвід судді ОСОБА_5 у справі №298/412/21 (провадження №1-кс/298/153/21) з розгляду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000074 від 13 квітня 2021 року.

Заяву прокурор мотивує тим, що у вказаному кримінальному провадженні слідчим суддею ОСОБА_5 неодноразово порушувались строки розгляду клопотань органу досудового розслідування, в тому числі, що могли призвести до знищення речових доказів.
Зазначає, що слідчий суддя ОСОБА_5 у порушення вимог ст.186 КПК України лише на 82 год. розглянула клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , яке було подано до суду 16 квітня 2021 року о 08.27 год. і повинно бути розглянуто не пізніше 72 годин з моменту надходження такого до суду, наголошуючи на формальності відкладення судового засідання з розгляду зазначеного клопотання, свідоме порушення норм КПК України та надання змоги підозрюваному ОСОБА_6 вчиняти дії із спотворення доказів у кримінальному провадженні. На думку прокурора, ухвала Великоберезнянського районного суду від 19 квітня 2021 року про обрання запобіжного заходу не ґрунтується на нормах права, не містить жодного обґрунтування не доведеності ризиків та обставин. Під час розгляду клопотання слідчим суддею належним чином не оцінено надані суду докази обґрунтованості наявних ризиків, в тому числі, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, а також на інших осіб з числа співучасників злочину, які на даний час невстановлені, судом не вірно оцінено соціальне становище підозрюваного, те, що він є депутатом селищної ради та приймає рішення (шляхом голосування на сесії) пов`язані із правами, в тому числі мешканців (відведення земельних ділянок у власність, врегулювання земельних спорів та інше), володіє певною репутацією, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та, або суду, оскільки є депутатом ІНФОРМАЦІЯ_1 8-го скликання, має широке коло зв`язків, у тому числі і серед середовища кримінальних елементів Закарпатської області, які можуть йому сприяти у переховуванні від слідства та суду, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, будучи організатором каналу незаконного переправлення осіб через ДКУ, знаючи всі маршрути незаконного перетину кордону, з метою уникнення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може здійснити незаконний перетин кордону до країн ЄС, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, щодо нього обрався судом запобіжний захід тримання під вартою із можливістю внесення застави, однак жодних висновків підозрюваний для себе не зробив, а повторно підозрюється у тотожному злочині. Відповідно до інформації щодо перетину державного кордону за час обраного запобіжного заходу ОСОБА_6 11 разів перетинав державний кордон України при покладенні на нього обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає. Також вирішуючи клопотання, судом проігноровано такі обставини як наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, судом повністю проігноровано той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, останнім було здійснено по відношенню до потерпілих фізичне насильство та заподіяння тілесних ушкоджень (систематичне побиття битою). Зазначає, що ухвала оскаржена в апеляційному порядку.
Наголошує, що клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000074 від 13 квітня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146 та ч.3 ст. 332 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: оригіналів носіїв інформації, на яких містяться відеозаписи із камер відеоспостереження за період часу із 08.04.2021 по 15.04.2021 із місця здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_6 - магазину за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_7 - батько підозрюваного, суддею ОСОБА_5 призначено до розгляду лише на 7 травня 2021 року о 9:30 год. - це на 15 день, чим порушено розумні строки, при тому, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 оголошено про підозру та строки досудового розслідування становлять 2 місяці, з яких 4-у частину суддя ОСОБА_5 розглядала клопотання про доступ до речей, які перебувають у сторони захисту та могли бути штучно створені докази. У ході судового розгляду вказаного клопотання слідчим ОСОБА_8 зверталась увага суду, що вказані докази може бути втрачено через значний час, який вже пройшов з моменту здачі клопотання, однак це не прийнято до уваги, а задоволено заяву адвоката про перерву. Вершиною упередженості судді, на думку прокурора, є нерозгляд даного клопотання 07.05.2021, а оголошення перерви аж до 17.05.2021 через розгляд скарги на бездіяльність слідчого ОСОБА_4 та його відводу, який ще судом не розглянуто та ніяк не впливає на розгляд клопотання поданого 22.04.2021.
Посилається на те, що слід звернути увагу на той факт, що суддею ОСОБА_5 не допущено до розгляду вказаного клопотання прокурора ОСОБА_9 , який є в складі групи прокурорів та який зазначений у витягу з ЄРДР, що позбавило можливість його виступити. Суддя почала витребовувати оригінали постанов про призначення слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні, що не передбачено КПК України і так само свідчить про упередженість суду.

Згідно ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

7 травня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про відвід слідчому судді у справі №298/412/21 (провадження №1-кс/298/153/21) передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Розгляд заяви прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 у справі №298/412/21 (провадження №1-кс/298/153/21) з розгляду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000074 від 13 квітня 2021 року, призначено на 11 травня 2021 року о 15-ій годині.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 свою заяву про відвід слідчого судді підтримав та просив її задовольнити з тих підстав, які в ній зазначені.
У судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора, вважав заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_5 підставною.
У судове засідання не з`явився підозрюваний ОСОБА_6 , про розгляд заяви про відвід слідчому судді повідомлений належним чином.
Ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 11 травня 2021 року клопотання захисника - адвоката ОСОБА_10 про проведення судового провадження в режимі відеоконференції задоволено, забезпечено йому можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», однак останній з технічних причин не взяв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Про час і місце розгляду заяви про відвід слідчому судді захисник ОСОБА_10 повідомлений належним чином.
Суддя ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду заяви прокурора про відвід слідчому судді, у визначений для розгляду вказаної заяви час в судове засідання не з`явилася, заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду не надала.

За таких обставин заяву про відвід слідчому судді розглянуто у відсутності підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 , а також судді ОСОБА_5 , так як відповідно до вимог ст.81 КПК України їх неприбуття в судове засідання не є перешкодою для розгляду питання про відвід.
Слідчий суддя, дослідивши підстави та обставини, зазначені в заяві прокурора в обґрунтування відводу слідчому судді ОСОБА_5 , перевіривши доводи заяви про відвід, приходить на наступних висновків.
Положеннями статей 75, 76 КПК України, передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні, та обставин за яких слідчий суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Обставинами, на які посилається прокурор у своїй заяві про відвід слідчого судді, є передбачені у п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.
У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).
У ряді рішень Європейський суду з прав людини (далі ЄСПЛ) намагається більш широко підходити до вирішення питання щодо впливу «досудової» діяльності судді на рівень безсторонності суду.
На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.
Таким чином, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.
Зі змісту ст. 6 Конвенції неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).
Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Згідно пунктів 1, 2 ч.7 ст.56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо,безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Відповідно до ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Ратифікувавши зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Відповідно до Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантується Конституцією і законами України, а суддя при здійсненні правосуддя незалежний і підпорядковується лише закону.
Таким чином, в руслі суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».
Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.
Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами. Таким чином, визначаючись щодо наявності підстав для відводу слідчого судді за даним кримінальним провадженням, слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
З огляду на зазначене вище, ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.
Як було встановлено у судовому засіданні, справа №298/412/21 (провадження №1-кс/298/153/21) перебуває у провадженні слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . Справа була призначена до розгляду лише одного разу, де в першому ж засіданні прокурором ОСОБА_3 було заявлено відвід слідчому судді. Тому, розгляд справи по суті не розпочався і будь-яких рішень у конкретній справі прийнято ще не було. Поведінка судді при розгляді цієї справи також не може бути предметом дослідження, оскільки фактично такого розгляду не відбувалося. З огляду на зазначене, робити висновки щодо упередженого ставлення до сторони обвинувачення у конкретно визначеній справі, саме через призму суб`єктивного критерію безсторонності, не виявляється за можливе.
Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність слідчого судді презюмується.
Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).
Так, з пояснень прокурора у судовому засіданні та зазначених ним в заяві мотивів з`ясовано, що у сторони обвинувачення є припущення, що внаслідок дій слідчого судді свідомо порушувались норми КПК України та надавалась змога стороні захисту вчиняти дії із спотворення доказів у кримінальному провадженні, їх штучного створення, можливої втрати таких.
На думку слідчого судді, не може бути підставою для відводу слідчого судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).
Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.
Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».
Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Таким чином, за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

При цьому, при розгляді даної заяви про відвід, передбачених положеннями ст.ст.75, 76 КПК України підстав та обставин, за яких слідчий суддя ОСОБА_5 не може брати участь у розгляді клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000074 від 13 квітня 2021 року, слідчим суддею не встановлено.

Зазначаючи про упередженість слідчого судді, прокурор також посилається на те, що слідчим суддею ОСОБА_5 під час розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не правильно дана оцінка ризикам, порушено строки розгляду клопотання, безпідставно відмовлено в задоволенні цього клопотання. Також зазначає, що в ході розгляду іншого клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів оголошено безпіставно перерву в судовому засіданні, не допущено до розгляду такого клопотання прокурора.

Детальний аналіз наведених підстав, які, на переконання прокурора, викликають сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 , вказує на те, що поданою заявою про відвід слідчому судді, стороною обвинувачення, фактично оспорюються постановлені слідчим суддею ОСОБА_5 , судові рішення та висловлюється певна незгода з її процесуальними рішеннями.

Незгода прокурора з правовою позицією слідчого судді при прийнятті відповідних рішень та їх обгрунтуванням сама по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість слідчого судді у результатах розгляду справи, на переконання слідчого судді, не може бути достатньою підставою для сумнівів в неупередженості слідчого судді. Натомість, у випадках передбачених законом, така незгода може бути підставою для апеляційного оскарження рішення слідчого судді.
Заявлений відвід фактично є виявом незгоди прокурора з процесуальними рішеннями слідчого судді, оцінку якому не має повноважень надавати суддя під час розгляду заяви про відвід, слідчий суддя не вправі аналізувати мотиви прийняття слідчим суддею спірного рішення.
Здобути будь-які докази упередженості слідчого судді ОСОБА_5 у розгляді справи під час судового засідання не виявилося за можливим.
Підсумовуючи, слідчий суддя наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи. Але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.
Судовим розглядом не встановлено і прокурором не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 і унеможливлювали б винесення нею об`єктивного рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 у справі №298/412/21 (провадження №1-кс/298/153/21) з розгляду клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0000074 від 13 квітня 2021 року відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1