ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №712/1987/21
Провадження №1-кп/712/468/21

09 березня 2021 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 20.02.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жашків Жашківського району Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, займаючого посаду оператора 3 бойової машини 1 зенітно ракетного взводу зенітно ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», з середньою спеціальною освітою, приймаючого участь в антитерористичній операції, раніше не судимого згідно ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 08.12.2020 о 07 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи в умовах особливого періоду та направився за місцем свого проживання у с.Улянівка Маньківського району Черкаської області, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 19.02.2021, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та пояснив, що ним дійсно за обставин зазначених у обвинувальному акті, було скоєно кримінальне правопорушення. ОСОБА_4 зазначив, що дізнавшись у грудні 2020 року про хворобу матері, 08.12.2020 поїхав додому в с.Улянівка Маньківського району Черкаської області, де допомагав матері, здійснював догляд за нею. Після вказаних подій він боявся повертатись до військової частини для проходження військової служби.
У скоєному правопорушенні щиро розкаявся, зібраних доказів і фактичні обставини кримінального провадження не оспорював, так як в обвинувальному акті все зазначено і описано вірно. Просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення і судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст.ст. 65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаним винним у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, приймав участь у антитерористичній операції, за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, суд не вбачає.
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 407 КК України, та застосувати положення ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК Україн.
На думку суду, саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та підстави його визначення на цьому етапі відсутні.
Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлено не було.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст.349, 368-370, 374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1