ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2090/21 Справа № 204/3882/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року про відмову у задоволенні подання про звільнення засудженого від покарання за хворобою, -
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режим відеоконференції),
захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року відмовлено в задоволенні подання в.о. начальника ДУ Дніпровська установа виконання покарань №4 про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання за хворобою, на підставі ст. 84 КК України.
Мотивуючи постановлене рішення суд, врахувавши, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, наслідками якого стала смерть людини, у виді довічного позбавлення волі з 02.02.2001, а також те, що захворювання, на яке хворіє ОСОБА_6 , хоча і підпадає під «Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», прийшов до переконання, що відбутий строк призначеного покарання є занадто коротким для його виправлення. Разом з цим, суд встановивши, що засуджений може вільно пересуватися, його особлива небезпека для оточуючих зберігається, та він може отримувати безкоштовне лікування у спеціалізованій лікарні установи дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні подання установи.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання в.о. начальника ДУ Дніпровська установа виконання покарань №4 про звільнення засудженого ОСОБА_6 за хворобою.
Свої вимоги захисник обґрунтовує незаконністю судового рішення, яке постановлене без належного врахування тих обставин, що засуджений тяжко хворіє на захворювання, яке міститься в Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
Разом з цим, на переконання захисника, суд не надав належної оцінки практиці ЄСПЛ та того, що висновок ЛКК викликає обґрунтовані сумніви щодо його якості, зокрема у цьому висновку невірно вказано зріст обвинуваченого, що впливає на індекс маси тіла, не вказані наявні діагнози, які були встановлені засудженому раніше, та продовжують існувати на цей час, тобто у суду не було належних та достовірних доказів встановлення стану засудженого, та відповідно суд належним чином не встановив дійсність умови, визначеної у ст. 84 КК України, за якої особа звільняється від відбування покарання за хворобою. При цьому, суд не врахував, адекватність лікування в установі виконання покарань, з огляду на необхідність у лікуванні засудженого у різних спеціалізованих установах, тому відмова в задоволенні подання установи є безпідставною. До того ж, захисник вказує і на порушення судом першої інстанції права на захист засудженого, через розгляд вказаного подання без обов`язкової участі захисника, в той час як він відбуває показання у виді довічного позбавлення волі, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який вважав за необхідне скасувати ухвалу, через порушення судом права на захист засудженого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до протоколів № 1, 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» говорить, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на захист є фундаментальним правом особи, що гарантується ст. 59 Конституції України та п. 3 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод і порушення цього права є несумісним з гарантіями, передбаченими даною статтею Конвенції.
В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, законодавчих приписів ст. 20 КПК України, суд повинен забезпечити реалізацію конституційного права засудженого на захист.
Згідно з ч. 1 ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26.10.2001, за яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п .«а» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого його майна.
З оскаржуваної ухвали, журналу та технічного запису судового засідання від 14 червня 2021 року видно, що суд першої інстанції розглянув подання установи про звільнення ОСОБА_6 від покарання за хворобою, на підставі ст. 84 КК України, не забезпечивши, як його участь, так і його захисника у провадженні.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення ст. 52 КПК України, яка передбачає обов`язкову участь захисника у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, колегія суддів приходить до висновку, що у цьому провадженні було допущено порушення права засудженого на захист, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, й є безумовною підставою для скасування судового рішення.
В силу ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини 2 статті 412 цього Кодексу.
Отже, перевіривши матеріали провадження та надавши їм належну оцінку, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону, а ухвалене ним рішення підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Скасовуючи ухвалу у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, не досліджує їх та вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначені порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини, перевірити доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року про відмову у задоволенні подання про звільнення засудженого від покарання за хворобою скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту його проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4