ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1014/21 Справа № 210/1252/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.306, ч.2 ст.307, ч.3 ст.311 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 10 квітня 2021 року включно.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, санкція яких передбачає виключно позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, що збільшує ризик втечі ОСОБА_6 з метою уникнення можливого покарання. В свою чергу втеча ОСОБА_6 зашкодить суспільному інтересу, що полягає у якнайскорішому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та подальшому його судовому розгляді. ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, оскільки не має постійного місця роботи, не одружений, не має засобів для існування, що підтверджує наявність ризику можливої втечі з метою уникнення покарання.

Суд першої інстанції також зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція яких передбачає виключно позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, що збільшує ризик втечі обвинуваченої. ОСОБА_7 на теперішній час не має місця роботи та постійного заробітку, тобто не має засобів для існування, що підтверджує ризик можливої втечі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.
Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що він має постійне місце проживання та реєстрації, де проживає його мати, бабушка та рідний брат, який є інвалідом ІІІ групи.
Вказав, що він також є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності. Має захворювання на туберкульоз, СНІД та гепатит С.
Зазначив, що переховуватися від суду не буде, оскільки отримує медичні препарати в лікарні за місцем проживання, які видаються тільки за призначенням лікаря та без яких стан його здоров`я буде погіршуватись.
Стверджував, що перебуває під вартою вже 1 рік та 5 місяців, але за цей час стороною обвинувачення не надано прямих доказів його винуватості.
Обвинувачена ОСОБА_7 також не погодилась з ухвалою суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу, в якій просила змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.
Свою апеляційну скаргу обґрунтувала тим, що вона має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні неповнолітнього сина, який є інвалідом дитинства та мати пенсійного віку.
Вказала, що вона не має паспорту для виїзду за кордон, а тому переховуватися від суду наміру не має.
Зазначила, що за станом свого здоров`я отримує щомісячну терапію ВІЛ інфекції за місцем свого проживання, а тому ризик переховування є необґрунтованим.
Стверджувала, що не буде впливати на свідків, оскільки більшість свідків вже допитані у суді та ніхто з них не повідомляв про тиск з її боку.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Жоден із вищезазначених учасників судового провадження не заявив клопотання про проведення судового засідання за участю сторін, тому апеляційна скарга розглянута без участі сторін.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вони можуть вдатись до спроб переховуватися від суду, а тому ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обгрунтованим і реально існує.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно того, що він має постійне місце проживання та реєстрації, де проживає його мати, бабушка та рідний брат, який є інвалідом ІІІ групи, оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених п.п 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.
Колегія суддів також не приймає доводи обвинуваченого щодо того, що він є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, має захворювання на туберкульоз, СНІД та гепатит С, оскільки ці обставини не спростовують зазначених ризиків, а в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості щодо протипоказань для перебування обвинуваченого в умовах ізоляції.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 щодо того, що вона має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні неповнолітнього сина, який є інвалідом дитинства та мати пенсійного віку, оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених п.п 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченої.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.306, ч.2 ст.307, ч.3 ст.311 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.306, ч.2 ст.307, ч.3 ст.311 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4