Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2652/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 122 ч.1, 126 ч.1, 125 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_12 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі у режимі відеоконференції з Коростенським міськрайонним судом апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_12 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0000651 за ст. ст. 122 ч. 1, 125 ч. 1, 126 ч. 1 КК України щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_13 засуджено: за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.: за ч. 1 ст. 126 КК України - до покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК вирішено звільнити ОСОБА_13 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України вирішено звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання за ч. 1 ст. 122 КК України з випробуванням на 1 рік та зобов`язано його: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 не обирався.

Частково задоволено цивільні позови потерпілих та вирішено стягнути з ОСОБА_13 : 5000 грн у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_7 ; 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1340 грн. 28 коп. у відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_9 ; 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 600 гривень у відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_8 .

Згідно вироку, близько 12 год 20.04.2017 на суміжній присадибній земельній ділянці між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ОСОБА_13 на грунті існуючих неприязних відносин, дерев`яною палицею умисно наніс два удари по правій руці ОСОБА_7 , чим заподіяв середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому головки п`ятої поясної кістки.
В той же день, час та місці ОСОБА_13 на грунті існуючих неприязних відносин, під час конфлікту умисно наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_9 , спричинивши останньому фізичний біль, а також наніс декілька ударів дерев`яною палицею по голові, руках, ногах та по спині ОСОБА_8 , заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді тотального синця по всій тильній поверхні лівого п`ястя з переходом на основні фаланги та на променево-зап`ясний суглоб, садна по зовнішньому краю тильної поверхні, синця по задній поверхні нижньої частини лівого стегна з переходом в підколінну ямку, синця в проекції правої нирки.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого і вичерпанням можливості їх отримати. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про необґрунтованість рішення, недоведеність винності ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_13 та доводи захисника в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора та пояснення потерпілих в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

З матеріалів справи видно, що суд першої інстанції повно додержався вказаних та інших вимог КПК України при розгляді даної справи та постановив законне та обґрунтоване рішення.

Висновки суду про доведеність обвинувачення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_13 у вчинені інкримінованого йому кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 122 ч. 1, 126 ч. 1, 125 ч. 1 КК України, є обґрунтованими та підтверджуються повно дослідженими судом першої інстанції та наведеними у вироку показаннями потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , свідка-очевидця ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , висновками судово-медичних експертиз про виявлені у потерпілих тілесні ушкодження.
Судом першої інстанції дано належну оцінку всіх доказів у справі, обгрунтовано визнано недостовірними показання обвинуваченого та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про те, що обвинувачений не бив потерпілих, а також обгрунтовано визнано допустимими висновки судово-медичних експертиз, з урахуванням правової позиції, що міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.01.2020. у справі № 754/14281/17.
Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_13 .
Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції безпосередньо дослідивши надані докази та надавши їм оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 125 КК України, належним чином, мотивувавши це у вироку.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вироку суду вимогам ст. 370 КПК України спростовуються матеріалами провадження.
Доводи захисника про те, що суд безпідставно задовольнив заявлені потерпілими цивільні позови, оскільки потерпілі не перебували в лікарні і не надали суду будь-які документи з медичного закладу, які б підтверджували їх перебування на лікарняному, спростовуються матеріалами справи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до позовної заяви потерпілими було долучено копії квитанцій та фіскальних чеків, які підтверджують понесені потерпілими матеріальні збитки на обстеження та лікування, які були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду (т.1 а.п.39, 46-47). Окрім того, у висновках судово-медичної експертизи №83 щодо ОСОБА_7 (т.1 а.п. 81), №84 (т.1 а.п.96) щодо ОСОБА_9 №85 щодо ОСОБА_8 (т.1 а.п.108-109) та у висновках додаткових судово-медичних експертиз №154 щодо ОСОБА_7 (т.1 а.п. 87-88), №153 щодо ОСОБА_8 (т.1 а.п.117-118) встановлено, що потерпілі звертались за медичною допомогою у день нанесення їм тілесних ушкоджень до швидкої допомоги, якою були доставлені в травмпункт Коростенської ЦМЛ. Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були госпіталізовані до травматологічного відділення, де знаходились на лікуванні. Відповідні медичні документи було надано для проведення експертизи під час безпосереднього обстеження потерпілих.
Твердження захисника про недопустимість таких доказів, як протокол проведення слідчих експериментів за участі потерпілих ОСОБА_23 та свідка ОСОБА_17 , оскільки їх проведено одночасно, є безпідставними. Як вбачається з матеріалів провадження, зазначені доводи ретельно перевірялися судом. Вказані слідчі дії було проведено у різний час з дотриманням вимог ст.240 КПК України. Висновки з цього приводу належно обґрунтовані судом у вироку, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги про не відкриття ОСОБА_13 стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження, а також про відсутність протоколу про ознайомлення з матеріалами справи є не обгрунтованими. Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, 10.07.2017 підозрюваного ОСОБА_11 було ознайомлено з матеріалами кримінального провадженні відповідно до вимог ст.290 КПК України (а.с. 8 т. 1). 10.07.2017 у ОСОБА_13 було відібрано розписку про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 10, т. 1). Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, суд за клопотанням захисника ОСОБА_12 , в порядку ст.333 КПК України, 13.09.2018 надав доручення органу досудового розслідування про проведення окремих слідчих дій. Відповідно до протоколу про надання доступу до додаткових матеріалів досудового розслідування від 20.05.2019 обвинувачений та його захисник ознайомились з матеріалами досудового розслідування (а.с. 205-206 т.1).
Крім того, під час підготовчого судового засідання та судового розгляду даного провадження в суді першої інстанції, захисник та обвинувачений не заявляли жодних клопотань щодо не відкриття їм матеріалів кримінального провадження.
Під час апеляційного провадження за клопотанням прокурора до справи було долучено копії протоколів від 10.07.2017 про надання доступу до матеріал досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_11 та роз`яснення права на захист обвинуваченому.
Тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Підстав для скасування чи зміни вироку, що є законним та обґрунтованим, немає.

Керуючись ст. ст. 404, 409 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0000651 за ст. ст. 122 ч.1, 125 ч.1, 126 ч.1 КК України щодо ОСОБА_11 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Судді: