Справа № 309/1844/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/230/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000599 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про повернення прокурору обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000599 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, задоволено.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000599 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, повернуто прокурору Хустської місцевої прокуратури.
В мотивах прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає приписам частини другої ст.291 КПК України: формулювання обвинувачень у ньому текстуально співпадає з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, що дає підстави стверджувати, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, доказування яких, відповідно до ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України, є їх обов`язком, не розрізняють цих термінів, їх значення, у такий спосіб дезорієнтують сторону захисту, потерпілого і суд щодо розуміння фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст.42 і 56 цього Кодексу, процесуальні можливості прокурора при підтриманні державного обвинувачення, унеможливлюють правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а в решті - виконання завдань кримінального провадження.
Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області з поверненням матеріалів на новий розгляд у суд першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Вказує, що з матеріалів судового провадження вбачається, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 цілком відповідає вимогам ст.291 КПК України, зокрема він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які відповідають диспозиції ч.2 ст.186 КК України, які прокурор вважає встановленими і доведеність яких він готовий обстоювати перед судом. До обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування, а також розписка підозрюваного про отримання копій обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Звертає увагу на висновки суду першої інстанції, який в оскаржуваній ухвалі вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.5 ст.291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема формулювання обвинувачення у ньому текстуально співпадає та дублюється з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення. Однак, в ухвалі суду не зазначено, в чому саме проявляються конкретні порушення та невідповідності чинному законодавству, також не наведено доктрину кримінального процесу.

Наголошує, що твердження захисника адвоката ОСОБА_8 у клопотанні про повернення обвинувального акту стосовно того, що прокурором не дотримано презумпції невинуватості не відповідає дійсності, оскільки у обвинувальному акті зазначено характеризуючи дані обвинуваченого щодо його судимості за вироком суду та причетності у інших кримінальних провадженнях, по яким обвинувальні акти скеровано до суду першої інстанції для розгляду, а не наперед встановлені факти щодо скоєного.

На переконання прокурора, суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт із підготовчого судового засідання передчасно вирішив питання щодо наявності або відсутності у даному кримінальному провадженні даних про встановлення події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого, форми його вини, мотиву, мети, правової кваліфікації кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, всупереч вимогам ст.370 КПК України без проведення судового розгляду, під час якого були б дослідженні докази для з`ясування всіх обставин справи.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку захисника, яка заперечила апеляційну скаргу прокурора та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала не відповідає наведеній нормі закону.

Суд апеляційної інстанції визнає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000599 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Вимоги до обвинувального акта встановлені у ст. 291 КПК України, відповідно до норм якої обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Колегії суддів апеляційного суду вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить усі необхідні відомості, встановлені даною нормою закону, у тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відтак, колегія суддів не погоджується із твердженням суду першої інстанції про те, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, що унеможливлює правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та виконання завдань кримінального провадження.
Варто також зауважити, що презумпція невинуватості особи як принцип кримінального провадження не порушується, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення мають бути доведені в судовому засіданні стороною обвинувачення чи спростовані стороною захисту. Тим самим реалізується принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою, та вважає, що судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваної ухвали допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного вище, ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 02.12.2020р. про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000599 за обвинуваченням ОСОБА_7 слід скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у тому ж складі суду.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000599 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у тому ж складі суду.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді