Провадження № 1-кс/344/4594/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000043, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 від 25.06.2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 441, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України. З матеріалів кримінального провадження встановлено, що внаслідок зловживання владою або службовим становищем відповідними службовими і посадовими особами органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій під час реалізації програм протипаводкового захисту, веденні водогосподарської діяльності, а також внаслідок нецільового використання бюджетних коштів та екологічних фондів, в сукупності з неналежним веденням лісогосподарської діяльності, недотриманням при цьому природоохоронних норм та заходів, здійсненням масових та незаконних рубок на території гірських лісових масивів та лісових господарств області, порушенням вимог та правил рубок головного користування, санітарних рубок та рубок догляду за лісом, а також нездійсненням протиерозійних заходів після тралювання зрубаного лісу та очищення лісосік, наднормова кількість опадів призвела до екологічної катастрофи. При цьому, встановлено, що представники та посадові особи ПП «ТЕХПОСТАЧ», ПП «НАКО ІНВЕСТ» та ПП «ВКФ «СИЛУЕТ», за попередньою змовою з посадовими особами УКБ в Івано-Франківській області, Дністровського БУВР, ДП «Дороги Прикарпаття», та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, які зловживаючи своїм службовим становищем, налагодили механізм одержання неправомірної вигоди для інших фізичних або юридичних осіб, під час використання бюджетних коштів виділених на ліквідацію наслідків надзвичайної ситуації, яка виникла у червні 2020 року на території Івано-Франківської області.

Як зазначено у клопотанні, з метою виконання вказаних домовленостей, УКБ в Івано-Франківській області, Дністровського БУВР та ДП «Дороги Прикарпаття», на умовах «переговорної процедури», підписано ряд договорів з ПП «ТЕХПОСТАЧ» та ПП «НАКО ІНВЕСТ», на виконання робіт з будівництва берегоукріплень, які були зруйновані та/або пошкоджені під час проходження паводків червня 2020 року на території Івано-Франківської області, в результаті чого, у період з 01.07.2020 по 31.12.2020, вищевказаними юридичними особами приватного права було виконано зазначені будівельні роботи, з використанням при цьому будівельних матеріалів та конструкцій, які за своїми характеристиками не відповідають проектно-кошторисній документації та будівельним нормам. Разом з тим, встановлено, що представники та посадові особи ПП «ТЕХПОСТАЧ», ПП «НАКО ІНВЕСТ» та ПП «ВКФ «СИЛУЕТ», з метою виконання вищевказаних домовленостей та отримання неправомірної вигоди, діючи за попередньою змовою, налагодили механізм підняття вартості по ланцюгу постачання та реалізації за завищеними цінами будівельних матеріалів та конструкцій, які використовувалися ПП «ТЕХПОСТАЧ» та ПП «НАКО ІНВЕСТ» для ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, а також оренди будівельної техніки. Зокрема, встановлено, що у період з 01.07.2020 по 31.12.2020, під час виконання вищевказаних робіт з будівництва берегоукріплень, використовуючи механізм підняття вартості по ланцюгу постачання, ПП «ТЕХПОСТАЧ» та ПП «НАКО ІНВЕСТ» було придбало в ПП «ВКФ «СИЛУЕТ» габіонні ящики, які не відповідають будівельним нормам, за вартістю завищеною на суму в понад 3 млн.грн.

У клопотанні зазначено, що під час проведення 21.07.2021 року обшуку в житловому приміщенні, що перебуває у володінні керівника ПП «Технопостач» ОСОБА_5 та розташоване за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Пшеничники, вул. Б. Хмельницького, 104, вилучено речі, що не входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, які, відповідно до п. 7 ст. 236 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном, а саме - 100 (сто) паперових банкнот номіналом 100 доларів США кожна на загальну номінальну суму 10 (десять) тисяч доларів США, котрі містять на собі наступні номери та серії:

LL 40624003 A, LF 60156495 C, LB 51910413 E, MB 80150069 S, LL 71504270 D, LB 53067102 K, LB 24798125 E, LB 73608566 V, LC 55670448 B, MB 24899443 G, LC 24626791 A, LD 78713362 D, MJ 65238047 A, MB 42698299 S, MB 14548062 T, MK 55208444 C, LB 41723391 M, PE 25511574 B, LE 56306609 F, LD 48329017 D, PE 05652602 B, LB 75615773 M, PJ 11058751 A, PJ 11058740 A, LC 36559633 D, LB 05612519*, MK 72125491 C, ML 71173588 C, PJ 11058741 A, PJ 11058752 A, LD 39841935 C, MB 90904561 K, PD 02451184 B, MG 83863294 A, MF 59996885 A, PB 26289581 G, LB 13931446 N, PG 39099997 A, PB 62918405 F, LJ 33918821 A, PJ 10699611 A, LE 30599377 C, PJ 10699610 A, PJ 34779369 A, MK 73884228 A, PB 24634703 G, PL 29841841 B, LF 82635949 H, ML 99199667 A, PL 62140919 D, PK 25503822 B, PB 45101276 G, LB 34623922 A, PL 38707639 A, PL 96942965 B, PL 96942728 B, PL 67419797 D, PL 28067889 F, PL 25109035 D, PL 25109034 D, MG 40464514 B, JB 14489726 C, PB 96589854 C, LA 80760929 A, LF 15782253 C, LB 28362107 E, ME 75014934 B, LE 06449163 D, MG 56787379 A, PB 01272547 B, LB 71959428 S, PL 45028917 C, PH 15943437 A, PL 25109032 D, PB 03533758 F, LB 76127977 D, PL 02551424 B, PL 02551423 B, PL 02551422 B, LB 18586132 K, PB 60785135 F, PB 72188625 E, PL 95456908 C, MF 89974060 C, PB 92607408 F, PB 92607409 F, PB 92607410 F, PB 92607411 F, PB 92607412 F, PB 92607413 F, LB 10354258 C, LB 34929644 F, ME 19274676 A, PB 12774548 D, LG 72368174 B, LL 83333739 E, LB 59016987 B, PB 63060141 F, PB 30759175 G, PL 45028916 C.

У клопотанні вказано, що присутні під час проведення вказаної слідчої дії власник житлового приміщення, де проходив обшук, а також особи, які проживають у вказаному будинку заявили, що віднайдені грошові кошти їм не належать та невідоме їх походження. В ході подальшого проведення обшуку власницею та мешканцями будинку, в якому розміщена кімната, де були виявлені вказані грошові кошти, висловлені припущення щодо належності вказаних грошових коштів близькій знайомій керівника ПП «Технопостач» ОСОБА_5 ОСОБА_7 , котра проживає в с. Пшеничники Тисменицького району (вулицю та номер будинку зазначені особи повідомити не змогли) та відкладені для потреб організації їх весілля. При цьому, зі слів мешканців та власниці будинку будь-які телефонні контакти ОСОБА_7 їм не відомі, що на час проведення слідчої дії фактично унеможливило перевірку достовірності висловлених ними припущень щодо особи, яка є власником віднайдених грошових коштів.

Враховуючи викладене, слідчим 22.07.2021 року винесено постанову про визнання вищевказаних грошових коштів речовими доказами.

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, вказує, що вказані грошові кошти можуть бути набуті або отримані кримінально-протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення, обставини якого встановлюються у кримінальному провадженні № 0000043, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. При цьому, з огляду на наявні в матеріалах провадження дані, в разі залишення вищевказаних грошових коштів у володінні, розпорядженні та/або користуванні особи у якої вони були вилучені, існує можливість їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити, накласти арешт на вилучені в ході проведення 21.07.2021 року обшуку у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти. Пояснили, що вилучені грошові кошти не входять до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та, відповідно до п. 7 ст. 236 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном, однак вважають необхідним накладення арешту на вилучені грошові кошти, оскільки такі можуть бути отримані протиправним шляхом, обставини якого встановлюються у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим вилучені кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000043.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання вказавши, що вилучені під час обшуку грошові кошти не мають жодного відношення до кримінального провадження та належать дівчині ОСОБА_5 ОСОБА_7 , які остання отримала від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як позику для організації їх весілля.

Допитана в судовому як свідок ОСОБА_7 вказала, що вилучені 21.07.2021 року кошти вона особисто позичила у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для організації весілля.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав пояснення про те, що позичив ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 7000 доларів США.

Свідок ОСОБА_9 вказав, що 25.06.2021 року позичив ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 3000 доларів США.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже чинне кримінальне процесуальне законодавство дозволяє накладення арешту з метою збереження речових доказів виключно у випадку наявності достатніх підстав для їх віднесення до кримінально-процесуальної категорії речових доказів (відповідності критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України).

Як вбачається із клопотання, підставою для накладення арешту є те, що грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано мають статус речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні, та з метою їх збереження необхідно накласти арешт.

Положеннями статті 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен враховувати серед іншого розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом положень статей 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52). Повинно існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series А № 98).

Як зазначає сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, кошти, які було вилучено в ході проведення обшуку, мають невстановлене джерело походження, можуть бути набуті або отримані кримінально-протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Всупереч п. 3. ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, третіми особами таким майном. Вказано лише, джерело походження невідоме, можливо здобуті злочинним шляхом.

Однак, як вбачається з пояснень свідків, допитаних слідчим суддею у судовому засіданні, власниками вилучених коштів є саме треті особи.

ОСОБА_5 та його захисник підтвердили походження коштів, надавши розписки, написані ОСОБА_7 про те, що остання отримала в борг 25.06.2021 року від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів, які зобов`язалась повернути до 25.09.2021 року та отримала 01.07.2021 року у ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) доларів, які зобов`язалась повернути до 01.10.2021 року.

Прокурор не обґрунтував необхідності використання вказаних вище грошових коштів як доказу у кримінальному провадженні.

У клопотанні про арешт майна відсутні жодні посилання, що вилучені грошові кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі могли бути об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуті кримінально-протиправним шляхом (частина перша статті 98 КПК України). Вказані обставини у клопотанні є лише припущеннями.

Окрім цього, позбавлення третіх осіб права розпоряджатися грошовими коштами за умови недоведеності їх причетності до вчинення кримінального правопорушення та їх невідповідності критеріям статті 98 КПК України, є втручанням у право мирно володіти своїм майном.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність визначених статтею 170 КПК України правових підстав для арешту грошових коштів на даному етапі кримінального провадження.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 28.07.2021 року.