Справа № 442/1193/21
Провадження № 1-в/442/57/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайсуду Львівської області в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» клопотання щодо умовно дострокового звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого;

засудженого: 25.05.2015 Долинським районним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Дрогобицького міськрайсуду Львівської області від 29.02.2016 за ч.5 ст.72 КК України зараховано час попереднього ув`язнення з 13.10.2014 по 29.07.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення,-

встановив:
До Дрогобицького міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо його умовно дострокового звільнення. Адміністрацією ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40», надано матеріали особової справи 123-К-15 .

Вислухавши пояснення засудженого, який підтримав своє клопотання та просив його звільнити умовно-достроково, думку представника установи, яка клопотання підтримала з тих підстав, що комісією колонії засуджений атестований як такий, що довів своє виправлення та прокурора, яка клопотання не підтримала та вважає, що засуджений не довів своє виправлення, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений довів своє виправлення і після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертих строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Статтею 537 КПК України передбачено, зокрема, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України застосовується суддею районного (міського) суду за місцем відбуття покарання засудженим за спільним поданням органу, що відає відбуванням покаранням, а також за клопотанням засудженого, його адвоката чи захисника.

З матеріалів особової справи засудженого встановлено, що він вчинив умисний особливо тяжкий злочин, за який йому призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі. На даний час невідбутими залишились 01 рік 09 місяців та 12 днів позбавлення волі.

Відповідно до оглянутих та досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого, за час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 характеризується наступним чином: з 03.09.2015 відбуває покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)». Допускав порушення режимних вимог, за що 4 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Після проведених заходів виховного та профілактичного характеру свою поведінку виправив, 8 разів заохочувався, стягнення зняті і погашені у встановленому законом порядку. У 2017 році здобув професію «Верстатник широкого профілю» у навчальному центрі колонії. 25.05.2018 постановою начальника установи за добру поведінку і ставлення до праці переведений до дільниці соціальної реабілітації. Працевлаштований допоміжним робітником ФОП „ ОСОБА_6 . До роботи відноситься сумлінно, змінні завдання виконує. Залучається до робіт по благоустрою установи, до виконання яких відноситься сумлінно. Дотримується правил пожежної безпеки та безпеки праці. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи. Приймає участь в роботі самодіяльних організацій засуджених, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, робить для себе правильні висновки. 08.01.2020 року комісія установи відмовила в подачі до суду матеріалів по ст. 82 КК України, враховуючи його особисте клопотання. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування і побачень, одержує від них посилки (передачі) і бандеролі. У судовому засіданні вину у скоєному злочині не визнавав. Відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі переусвідомив своє ставлення до злочину, повністю визнав і розкаявся. Комісією установи атестований як такий, що довів своє виправлення.

Згідно положень п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. Згідно з кримінально-процесуальним законодавством умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування, а носить рекомендаційний характер і застосовується судом за наявності усіх умов передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений дійсно заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України. Посилання засудженого на те, що він довів своє виправлення так як у нього наявні заохочення за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, суд вважає необгрунтованим оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації установи відбування покарань, зразкова поведінка є обов`язком а не правом засудженого. Окрім того, як встановлено з матеріалів особової справи засудженого, матеріальну і моральну шкоду засудженим в повній мірі ще не відшкодовано, відрахування проводяться із отриманої ним заробітної плати . Характер та періодичність накладених дисциплінарних стягнень, зокрема в 2015, 2016, 2017 та 2018 роках, з них три злісні відповідно до ст.133 КВК України, свідчить про ігнорування засудженим дотримання вимог правил внутрішнього розпорядку установи, що не дозволяє суду зробити висновок про те, що в особистості засудженого відбувся процес позитивних змін та створення у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки.
Враховуючи те, що основним критерієм умовно дострокового звільнення від відбування покарання, є не тільки відбуття певної частини покарання, що в даному випадку становить 3/4 від терміну покарання, а й ставлення до праці й сумлінна поведінка, ставлення до скоєного злочину, участь в суспільно-корисному житті колонії, програмах диференційованого впливу, суд вважає передчасним умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відповідно до ст. 81 КК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.81 КК України, ст.107 КВК України, ст.537 ч.1 п.2 КПК України, суд, -

ухвалив:
Відмовити в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_5

Ухвала підлягає оскарженню до Львівського апеляційного суду впродовж семи днів через Дрогобицький міськрайсуд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1