Номер провадження: 11-кп/813/1362/21
Номер справи місцевого суду: 520/8079/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
перекладача ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003353 від 26.12.2017 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 рокубув продовжний строк тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинувачених був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинувачених, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки обвинувачених. Завершити судовий розгляд кримінального провадження неможливо до закінчення дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою з поважних причин.
Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, так як суд не врахував, що прокурором не доведено про наявність будь-якого ризику та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Суд не врахував, що 18.06.2018 року обвинувачений самостійно прийшов до слідчого де отримав повідомлення про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, після чого слідчий під особисте зобов`язання відпустив обвинуваченого.
20.06.2018 року обвинувачений самостійно прийшов до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурором не надані докази про намагання обвинуваченим будь-яким чином впливати на потерпілих та свідків.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою,посилаючись на те, що прокурором не доведена наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Також обвинувачений зазначає що з 27.06.2018 року триває судовий розгляд, проте рішення ще не прийнято і весь цей час він перебуває під вартою.

Звертає увагу суду, що за весь час свідки та потерпілі не були допитані в судовому засіданні через їх неявку.

Суд не врахував, що матеріальна шкода потерпілим завдана не була, оскільки гроші були їм повернуті.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши доводи апеляційних скарг та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч.3 ст. 392 КПК України, ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до положень ст.422-1 КПК України, якою передбачений порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовуються з суду першої інстанції:

-ухвала про продовження строку тримання під вартою;

-клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті .

Так, в суді першої інстанції триває судовий розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, а тому встановлення вини останнього у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, апеляційним судом при розгляді апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу не перевіряється.
Оскаржуваною ухвалою був продовжний строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема доведено, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, з огляду на тяжкість вчиненого злочину та осіб обвинувачених
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що встановлені ризики, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, не зменшився.

Так, враховуючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, за вчинення якого в разі доведеності під час розгляду кримінального провадження вини обвинувачених, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, на думку апеляційного суду наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачені з огляду на тяжкість покарання, що їм загрожують у разі встановлення їх вини, можуть вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того, з метою уникнення від кримінальної відповідальності обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у обвинувачених відсутні міцні соціальні зв`язки, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше судимий, не має постійного місця проживання у м. Одесі, а обвинувачений ОСОБА_10 є громадянином Російської Федерації, не має документів на постійне місце проживання на території України, не одружений, не має утриманців та ніде не працював.
Таким чином, на думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту не було надано документів, які б свідчили про наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд не перевірив можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та необґрунтовано відхилив можливість застосування альтернативного запобіжного заходу, який забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, також є голослівними та надуманими, оскільки спростовуються змістом судового рішення, в якому містяться обґрунтовані висновки за цими обставинами.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини, встановлення яких є обов`язковим при продовженні тримання особи під вартою, відповідно до приписів ст.ст. ст. 199, 331, 422-1 КПК України, врахував дані про особи обвинувачених та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, так як більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання наявним ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.
При таких обставинах, відповідно до положень ст. 422-1 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника підтвердження не знайшли, передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003353 від 26.12.2017 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 18.05.2021 року, о 10 годині 00 хвилин, в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3