Справа № 507/679/20
Провадження № 1-кп/507/11/2021
Номер рядка звіту 17
В И Р О К
24.06.2021 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вознесенськ Миколаївської області, українця за національністю, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Любашівського районного суду Одеської області від 19.02.2021 року за ч.2 ст. 121 КК України до 8 років шести місяців позбавлення волі,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
сторона захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
19 березня 2020 року приблизно о 20 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити на надалось можливим, ОСОБА_3 , перебув на законних підставах в житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 , де проживав спільно з ОСОБА_7 .
В цей же день та час, при розмові із співмешканкою ОСОБА_7 , в кімнаті вищевказаного домоволодіння у них раптово виник словесний конфлікт із-за ревнощів. В ході конфлікту у ОСОБА_3 раптово виник умисел спрямований на спричинення співмешканці ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.
З метою реалізації задуманого кримінального правопорушення, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно та маючи явну фізичну перевагу, умисно штовхнув руками ОСОБА_7 , від чого вона впала на підлогу в кімнаті будинку та відразу наніс їй ногою не менше двох ударів в живіт.
В результаті нанесених ударів ОСОБА_3 , ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми черевної порожнини з крововиливами сальника і лівої долі печінки без розриву капсули. Розриву селезінкового кута товстої кишки і три розриви тонкої кишки в 30.0 см від брижейочної зв`язки, які згідно п.п.2.1.3 «л» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпечності для життя.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що з 2017 року він співмешкав з ОСОБА_7 18.03.2020 року він разом з нею пішли до магазину і попили пива. По дорозі додому вони зайшли до односельчанина ОСОБА_8 , де вжили алкогольні напої. Приблизно в 24 години він прийшов з ОСОБА_7 додому. Він роздягнув дитину, положив спати та сказав ОСОБА_7 що з ОСОБА_9 вип`є пива, так як в нього було ще дві пляшки. Вона не пускала його з дому. Він штовхнув її, вдарив один раз по обличчю долонею, закрив будинок із ОСОБА_9 пішли до сусіда пити пиво. Через деякий час він ОСОБА_9 пішли до останнього додому та вживали самогон. Приблизно о 4 годині він прийшов додому та ліг спати. Вранці ОСОБА_7 , було погано, а тому він попросив сусіда ОСОБА_10 допомогти впоратись по господарству. ОСОБА_11 з дружиною прийшли до них додому. Він за вказівкою ОСОБА_7 пішов в магазин та купив пива і коньяку. Повернувшись додому, він з ОСОБА_12 пили коньяк, а ОСОБА_7 випила стакан пива, однак їй стало погано. Він зателефонував ОСОБА_5 і ОСОБА_7 сказала, що їй погано. Через деякий час до них додому приїхала ОСОБА_5 , з фельдшером. Оглянувши ОСОБА_13 вони викликали швидку допомогу і ОСОБА_7 забрали в лікарню. Вину свою не визнає, так як не наносив удари ОСОБА_7 в живіт взагалі, від чого в неї тілсені ушкодження пояснити не може. На досудовому розслідуванні його змусили підписати протокол слідчого експерименту. Тому. Просив виправдати його.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, в інкримінованому йому злочині, винуватість ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, зокрема:
- витягом ЄРДР, із якого вбачається , що 24 березня 2020 року до Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , про те, що 19.03.2020 року приблизно о 20 годині ОСОБА_3 спричинив тяжкі тілесні ушкодження співмешканці ОСОБА_7 , з якими вона була госпіталізована до Любашівської ЦРЛ (а.с. );
- заявою ОСОБА_5 від 24.03.2020 року з якої видно, що 20.03.2020 року до Любашівської ЦРЛ було госпіталізовано її доньку ОСОБА_7 , яку з її слів побив ОСОБА_3 (а.с. );
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.06.2020 року з якого видно, що у ОСОБА_7 , було відібрано заяву про нанесення їй 19.03.2020 року тілесних ушкоджень ОСОБА_3 (а.с. );
- висновком експерта № 27 від 26.05.2020 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита травма черевної порожнини з крововиливами сальника і лівої долі печінки без розриву капсули. Розрив селезінкового кута товстої кишки і три розриви тонкої кишки в 30 см від брижейочної зв`язки. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені ОСОБА_7 19.03.2020 року дією тупих предметів, якими могли бути нога, кулак. Зазначені тілесні ушкодження не характерні для самозахисту та не могли утворитись при паданні з висоти власного зросту з прискоренням чи без такого. ОСОБА_7 було нанесено не менше двох ударів (а.с ).
- протоколом слідчого експерименту від 23 червня 2020 року за участю ОСОБА_3 , та відеозаписом до нього, переглянутого в судовому засіданні, із якого вбачається, що обвинувачений в присутності понятих на місці події розповів про обставини конфлікту між ним та потерпілою та показав яким чином наніс останній тілесні ушкодження, зокрема вказував на те, що наніс один удар рукою в область обличчя, від якого вона впала на землю. Після цього, пояснив і показав як наніс два удари в область живота ОСОБА_7 (а.с. );
Свідченнями потерпілої ОСОБА_5 яка пояснила, що ОСОБА_7 являлась її донькою. ОСОБА_7 співмешкала з ОСОБА_3 . ОСОБА_7 їй розповідала, що ОСОБА_14 неодноразово її бив руками та ногами із-за ревнощів. 19.03.2020 року до неї зателефонував ОСОБА_14 . ОСОБА_7 взяла трубку та повідомила, що їй погано, її нудить. Вона запропонувала зателефонувати фельдшеру, так як думала, що ОСОБА_7 чимось отравилась. Через деякий час, вона зателефонувала знову до ОСОБА_7 . Її стан не ставав кращим. Вона взяла фельдшера та поїхала до неї додому. Приїхавши до неї додому, вона побачила, що ОСОБА_7 лежала ліжку, а ОСОБА_14 ходив по будинку. Фельдшер оглянув ОСОБА_7 та сказав, що її необхідно госпіталізувати. Вона викликала «швидку допомогу» і ОСОБА_7 доставили в лікарню, де було виявлено у ОСОБА_7 пошкодження внутрішніх органів. Крім того, у ОСОБА_7 був синець на носі. ОСОБА_7 не говорила їй, що вказані тілесні ушкодження їй наніс ОСОБА_14 , а говорила, що вона вдарилась. Вважає, що ОСОБА_14 необхідно призначити суворе покарання.
Показами свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона проживає навпроти будинку, в якому проживав ОСОБА_3 із ОСОБА_7 . ОСОБА_3 із ОСОБА_7 , зловживали алкогольними напоями, в них часто виникали сварки на побутовому грунті, а також через ревнощі. Одного разу вона бачила як ОСОБА_3 наніс удар ногою ОСОБА_7 , від якого остання впала на землю. 19 березня 2020 року вона повернулась додому у вечірній час та бачила автомобіль «Швидкої допомоги» біля будинку, в якому проживав ОСОБА_3 з ОСОБА_7 . Пізніше, вона дізналась, що ОСОБА_7 госпіталізували.
Показами свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що проживає неподалік від будинку, в якому проживав ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Вона бувала в гостях у ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , вони товаришували. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої і в них виникали обопільні сварки. Сварки виникали на побутовому грунті, а також через ревнощі. 20 березня 2020 року її чоловік попросив піти до ОСОБА_3 та допомогти впоратись їм по господарству, так як ОСОБА_7 погано. Вона прийшла до ОСОБА_7 і бачила, що остання лежала на ліжку, їй було погано. Вона подумала, що ОСОБА_7 погано від кількості вжитих алкогольних напоїв напередодні, так як у вечірній час до неї телефонувала донька ОСОБА_7 та повідомляла, що ОСОБА_7 не пускає її та ОСОБА_3 в будинок, а також вона чула сварку. ОСОБА_3 разом із її чоловіком пішли в магазин та принесли пиво і мінеральну воду. ОСОБА_7 випила стакан пива і почала рвати. Після цього, вона пила мінеральну воду. Вона бачила у ОСОБА_7 синець на переносиці. На її запитання звідки синець, ОСОБА_7 відповіла, що вдарив ОСОБА_3 , однак вона не пам`ятає коли він її вдарив. Коли вона знаходилась вдома, то дізналась, що ОСОБА_7 госпіталізували. ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_7 стало погано в зв`язку з «жіночою хворобою». Після того, як ОСОБА_7 виписалась з лікарні, то більше не проживала з ОСОБА_3 ,а проживала у матері. Вона декілька разів говорила з нею по телефону. В телефонній розмові ОСОБА_7 повідомила, що ОСОБА_3 її побив і вона потрапила в лікарню.
Показами свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що проживає неподалік від будинку, в якому проживав ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Він бував в гостях у ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , вони товаришували. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої і в них виникали обопільні сварки. Він бачив як ОСОБА_7 та ОСОБА_3 билися раніше. 20 березня 2020 року він прийшов до ОСОБА_3 допомогти впоратись по господарству, так як ОСОБА_7 погано. Він прийшов з дружиною ОСОБА_16 та бачив, що ОСОБА_7 лежала на ліжку в кімнаті і не піднімалась. ОСОБА_3 разом із ним пішли в магазин та принесли пиво і мінеральну воду. ОСОБА_7 випила стакан пива і почала рвати. Після цього, вона пила мінеральну воду. Через деякий час він з дружиною пішов додому. Коли він знаходився вдома, то дізнався, що ОСОБА_7 госпіталізували.
Показами свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що проживає в с.Гвоздавка 2 Любашівського району Одеської області неподалік від будинку, в якому проживав ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Вона періодично приходила до них, допомагала доїти корів. ОСОБА_3 бував агресивний. Одного разу вона бачила як ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_7 і вона впала. Вона заспокоїла ОСОБА_3 та пішла додому. Крім того, на її подвір`ї одного разу ОСОБА_3 в її присутності кричав на ОСОБА_7 19 березня 2020 року вона не бачила, що відбувалось між ними. В подальшому, сусіди їй повідомили, що ОСОБА_7 госпіталізували, так як ОСОБА_3 її побив.
Доводи захисника про відсутність будь-яких прямих доказів вини ОСОБА_14 в спричинені тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 спростовуються вищевказаними доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Невизнання вини обвинуваченим щодо нанесення ОСОБА_7 ударів ногами в живіт та спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень суд розцінює як спробу ухилитися від кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин. Свідчення ОСОБА_14 в частині того, що його змусили підписати протокол слідчого експерименту, суд не приймає до уваги, так як зазначені свідчення повністю спростовуються відеозаписом слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_14 в присутності понятих, без будь-якого тиску розказав і показав на манекені як він наносив удари ногами ОСОБА_7 . Згідно висновку експерта наявні у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли бути спричинені дією тупих предметів, якими могли бути ноги. Характерних ушкоджень, які б свідчили про отримання тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту з прискоренням чи без такого не має. Крім того, ОСОБА_14 взагалі до судового засідання не звертався в будь-які органи з приводу неправомірних дій працівників поліції відносно нього, хоча з часу проведення слідчого експерименту минуло більше одного року. Будь-яких даних, щодо застосування насильства до ОСОБА_14 з метою змусити його надати свідчення, в суді не встановлено.
Будь-яких об`єктивних даних про те, що до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 причетні інші особи, суду не надано і в судовому засіданні не добуто.
Оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, оскільки ці докази доповнюють один одного та у своїй сукупності разом з іншими доказами є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом, і підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого суд не вбачає.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.121 КК України, як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, зловживає алкогольними напоями, проживав із співмешканкою та її дітьми, раніше судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться.
Також, при обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує думку потерпілої, яка просила призначити сувору міру покарання.
Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_3 не має.
За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з урахуванням досліджених доказів, які характеризують особу обвинуваченого, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної ч.1 ст.121 КК України. При цьому вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, цілком відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Любашівського районного суду Одеської області від 19.02.2021 року за ч.2 ст. 121 КК України до восьми років шести місяців позбавлення волі.
Тому, з огляду на те, що ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за цим вироком 19.03.2020 року, до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи вид покарання призначеного ОСОБА_3 , дані про його особу, встановлені під час кримінального провадження, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання, з метою забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання 7 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Любашівського районного суду Одеської області від 19.02.2020 року, та за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 8 (восьми) років шести місяців позбавлення волі.
В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_3 під вартою з 19.09.2020 р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу фактичного затримання з 11 години 34 хвилини 19.09.2020 року.
Обрати запобіжний захід ОСОБА_3 тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити прокурору ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 , обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику адвокату ОСОБА_6 .

Суддя: ОСОБА_1