Справа № 939/2345/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2728/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 06 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Бородянського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від суду, здійснення незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_7 офіційно непрацевлаштований, на даний час на розгляді в Бородянському районному суді Київської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України, в ході якого ОСОБА_7 систематично не з`являвся на судові засідання без поважних причин.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 06 травня 2021 рокупродовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 05 липня 2021 року включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування ОСОБА_7 під вартою, вказав, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, при цьому врахував, що відносно ОСОБА_7 в суді на розгляді є інше кримінальне провадження, також репутацію та дані про особу обвинуваченого, який не має постійної роботи і легального джерела доходів, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також суд дійшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі залишення його під вартою, зменшити суму встановленої ОСОБА_7 застави з 105 100 грн. на 20 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження строку тримання під вартою, прокурором не обґрунтовані, дії ОСОБА_8 неправомірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 289 КК України, докази зібрані в ході досудового розслідування є недопустимими і суперечать встановленим обставинам вчиненого правопорушення. Захисник також вказує на те, що суд не звернув належної уваги на ті обставини, що до обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 мав стабільний дохід, достатній для його утримання та утримання його сім`ї, мав постійне місце роботи, постійну прописку, а сільським старостою надана негативна характеристика через упереджене ставлення до обвинуваченого. Крім того, захисник підкреслює, що доводи сторони обвинувачення про те, що на даний час на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 не може бути обґрунтуванням продовження строку тримання обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, так як з 2017 року його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України, не встановлена, а тому всі ці зазначені ризики базуються лише на необґрунтованих припущеннях і є не припустимими.

Захисник зазначає, що визначений судом розмір застави у 105100 гривень є непосильною сумою для обвинуваченого, його близьких та родичів, оскільки об`єктом злочину є транспортний засіб вартістю 17906 грн 20 копійок, а тому виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен бути в сумі 20 тис. грн. і саме таку суму родичі обвинуваченого готові внести.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, обвинувачений повідомлені, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не надійшло, тому неявка зазначених осіб, в силу вимог ст..422-1 КПК України, не є перешкодою для її розгляду.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування ОСОБА_7 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_7 на час судового розгляду і були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Твердження апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення чи необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого, не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, оскільки, відповідно до вимог ст.368 КПК України, питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, мають вирішуватися судом при ухваленні вироку.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Розмір застави як альтернативного виду запобіжного заходу обвинуваченому судом визначений з дотриманням вимог ч.5 ст.182 КПК України, а доказів того, що він є завідомо непомірним для нього чи його родичів матеріали апеляційної скарги не містять.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 06 травня 2021 рокущодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: