Справа № 947/154/21
Провадження № 1-кп/947/464/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні у м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000689 від 24.11.2020 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, має доньку 2011 року народження, офіційно не працевлаштований, без місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
06.04.2020 Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 4 місяці, звільнений 15.05.2020 по відбуттю строку покарання;
- 30.06.2020 Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;
- 04.12.2020 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, ст.71 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, 24.11.2020, приблизно о 3 годині 10 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 знаходячись на квартирній площадці десятого поверху багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , побачив біля вхідних дверей в кв. АДРЕСА_3 вказаного будинку дитячий велосипед марки «SMART YS 8100» з мигалками «DC-RL 8002», що належать незнайомій йому громадянці ОСОБА_7 .. В цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення даного чужого майна.
Приблизно 3 годині 15 хвилин вказаного дня ОСОБА_6 , реалізуючи злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав шляхом вільного доступу з даного місця це майно ОСОБА_7 - велосипед марки «SMART YS 8100» - вартістю 2 401 гривня з мигалками «DC-RL 8002», вартістю 81 гривня.
Після цього, ОСОБА_6 разом з викраденим майном з місця кримінального правопорушення втік, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2 482 гривні.
Після цього, ОСОБА_6 разом з викраденим майном з місця кримінального правопорушення втік, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 2 482 гривень.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 24.11.2020 року знаходячись на квартирній площадці десятого поверху багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , він таємно викрав дитячий велосипед, з яким з місця вчинення зник, та потім його продав зак 900 гривень, грошовими коштами розпорядився на свій розсуд. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.
Як встановлено судом, ОСОБА_6 засуджено вироком Київського районного суду міста Одеси від 04.12.2020 року за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді 1 року 1 місяця обмеження волі.
Тому, з огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, 24.11.2020 року, тобто до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, що ОСОБА_6 визнав вину, його щире каяття у скоєному, таособу обвинуваченого який офіційно не одружений, не працює, раніше судимий, знов вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став.
Наведені обставини про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_6 на вчинення злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільної небезпечності, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст.ст.69, 75 КК України.
Крім того, призначення покарання у вигляді обмеження волі ОСОБА_6 , буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Потерпіла ОСОБА_7 заявила цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2482 гривні.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи наведене, а саме, те, що в наслідок вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 заподіяна майнова шкода в розмірі 2482 грн., та обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні в повному обсязі визнав завдану матеріальну шкоду, суд прийшов до висновку про задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі. Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в особою, яка її завдала.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворим покаранням за цим вироком, менш суворе покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 04.12.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000689 від 24.11.2020 року, не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 , як часткове відбуте покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2020 року, термін перебування під вартою з 21.10.2020 року по 22.10.2020 рік.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2 482 гривні задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 2 482 гривні (дві тисячі чотириста вісімдесят дві) гривні.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1