ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/766/21 Справа № 185/828/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001801 17 вересня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білозерська Донецької області,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього особистого майна.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Добропольського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2017 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяця з конфіскацією всього особистого майна.
До набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 11 грудня 2019 року.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаного з проникненням у інше приміщення, за наступних обставин.
17 вересня 2019 року, приблизно о 04.00 год. ОСОБА_7 , в стані алкогольного сп`яніння перебував в приміщенні гральної зали «Українська Національна лотерея», розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Верстатобудівників, 8а/5. Під час гри на гральних апаратах у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом вчинення нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, поєднаного з проникненням у приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, 17 вересня 2019 року, приблизно о 04.11 год. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні вищевказаного закладу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, керуючись корисливим мотивом, під приводом допомогти йому розібратися з грою на гральному апараті, погукав працівника. В той час, коли працівник закладу ОСОБА_9 вийшла із службового приміщення, зачинивши на ключ двері, ОСОБА_7 приставив до її ребер ніж та став погрожувати застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, ОСОБА_7 , тримаючи ніж у ребер ОСОБА_9 , став вимагати передачі йому грошових коштів і примусив останню відкрити вхідні двері у її службове приміщення. ОСОБА_9 сприйняла погрозу застосування до неї насильства, небезпечного для життя, за допомогою ножа, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, відчинила двері у службове приміщення і ОСОБА_7 , утримуючи потерпілу, проник у приміщення каси, розташоване у гральній залі «Українські лотереї», де ОСОБА_7 побачив грошові кошти в сумі 1569 грн., які знаходилися у коробках з-під чаю під системним блоком, забрав їх та поклав за пояс брюк. Після чого ОСОБА_7 побачив на столі біля чайника мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5», вартістю 2516 грн. 67 коп., із-сім-картою оператора «Водофон» НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , від`єднав телефон від зарядного пристрою і заволодів ним, а також заволодів годинником фітнес-браслетом «Honor» вартістю 1200 грн., який ОСОБА_9 зняла з лівої руки і передала ОСОБА_7 .
Після чого ОСОБА_7 , утримуючи при собі грошові кошти в сумі 1569 грн., мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 5» вартістю 2516 грн. 67 коп. із-сім-картою оператора «Водафон» НОМЕР_1 та фітнес-браслет «Honor» вартістю 1200 грн., з місця скоєння злочину зник.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Добропольського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2017 року та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 5 місяців з конфіскацією всього особистого майна. В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений раніше судимий, вчинив особливо тяжкий злочин, під час якого перебував у стані алкогольного сп`яніння, жодним чином не відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим. Зазначає, що обвинувачений за місцем мешкання характеризується посередньо, вину визнав лише згодом та частково під тиском доказів, що, на думку прокурора, не свідчить про розкаяння останнього у вчиненому.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, поєднаний із проникненням у інше приміщення, та призначити покарання у межах санкції даної статті.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в діях обвинуваченого відсутня така кваліфікуюча ознака, як погроза застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.Вказує, що потерпіла у судовому засіданні вказувала, що обвинувачений дійсно дістав ножа та вимагав віддати йому грошові кошти, однак вимога була озвучена спокійно, без будь-яких словесних погроз застосувати до неї будь-яке насильство. Зазначає, що з переглянутого у суді відеозапису з камер відеоспостереження не вбачається тримання ножа біля ребер потерпілої.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечував.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню на таких підставах.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій щодо потерпілої ОСОБА_9 відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується зібраними у встановленому законом порядку та належно перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку.

З викладеними в апеляційній скарзі захисника доводами про те, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати з ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки винуватість ОСОБА_7 у вчиненні саме розбою не доведена, апеляційний суд погодитися не може.

Ці заперечення проти звинувачення детально розглядалися судом і спростовані наведеними у вироку доказами.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав достовірними показання потерпілої ОСОБА_9 , яка в суді першої інстанції давала послідовні показання про заволодіння ОСОБА_7 грошовими коштами в сумі 1569 грн., які знаходилися у коробках з-під чаю під системним блоком, мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 5», вартістю 2516 грн. 67 коп., із-сім-картою оператора «Водофон» НОМЕР_1 , який ОСОБА_7 від`єднав від зарядного пристрою і заволодів ним, а також заволодів годинником фітнес-браслетом «Honor» вартістю 1200 грн.за обставин, викладених у вироку, а також про те, що сприймаючи дії ОСОБА_7 , який підійшов до неї з ножем, притулив ніж їй до ребер та під загрозою застосування насильства, небезпечного для її життя чи здоров`я в момент заподіяння, наказав відкрити касу і віддати йому гроші, як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, вона віддала гроші в сумі 1569 грн. та належне їй майно на загальну суму 3716 грн. 67 коп.,з якими обвинувачений зник з місця події.

Також зазначене підтверджують і показання свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що у магазин, де вона працює продавчинею, прибігла ОСОБА_9 та попросила телефон, щоб зателефонувати до поліції, і розповіла, що в гральній залі на неї хтось напав та пограбував.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що бачила у ОСОБА_7 сенсорний фітнес-браслет і він їй розповідав щось про скоєне пограбування.

У суду не було підстав сумніватися в достовірності показань потерпілої та вищевказаних свідків, оскільки їх показання об`єктивно узгоджувалися і доповнювали один одного, а також відповідали іншим доказам у справі, а тому він правильно обґрунтував ними свої висновки у вироку. Мотивів для обмови потерпілою ОСОБА_9 та цими свідками суд не встановив і такі мотиви не містяться в апеляційній скарзі захисника.

Даних, які б ставили під сумнів правдивість наведених показань потерпілої та зазначених свідків, не встановлено.

Показання потерпілої та зазначених свідків підтверджуються фактичними даними, що містяться в протоколах огляду місця події та оптичного носія DVD-R диску, на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження зовнішніх та внутрішніх камер відеоспостереження в приміщенні ТОВ «Смарт Лото «Українська національна лотерея»; слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , який в присутності захисника пояснював, що він ніж просто держав у руках, до потерпілої не приставляв та не погрожував ним останній, а також на підставі інших документів, зміст яких детально відображено у вироку.

На диску з відеозаписом з камер відеоспостереження зовнішніх та внутрішніх камер відеоспостереження в приміщенні ТОВ «Смарт Лото «Українська національна лотерея», переглянутому судом першої інстанції, зафіксовано момент, як ОСОБА_7 підходить до ОСОБА_9 , демонстративно показуючи правою рукою ніж із-за поясу, а лівою рукою обіймає за шию ОСОБА_9 , демонстративно показуючи правою рукою ніж, веде останню до службового приміщення та зачиняє двері, де із погрозою застосування ножем заволодів фітнес-браслетом, мобільним телефоном ОСОБА_9 та грошима з каси.

Під час досудового розслідування та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення, допитані всі особи, показання яких має істотне значення для справи. Тому апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про відсутність підстав для визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні розбійного нападу та перекваліфікації дій останнього з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України є безпідставними.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 в зазначеному кримінальному правопорушенні відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні та які суд поклав в основу обвинувального вироку. Проявів упередження щодо ОСОБА_7 як з боку слідчих органів, так і суду вивченням матеріалів провадження не виявлено.

За таких обставин, враховуючи встановлений судом характер дій обвинуваченого, пов`язаного із демонстрацією ножа, приставленні його обвинуваченим до тіла потерпілої та висловлюванням вимог щодо передачі грошових коштів, внаслідок чого у потерпілої склалося враження, що якщо вона не виконає вимог ОСОБА_7 або протидіятиме йому, то ця погроза буде реалізована, й відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада2009 року № 10 Про судову практику в справах про злочини проти власності, дії ОСОБА_7 обгрунтовано отримали оцінку за ч. 3 ст. 187 КК України якнапад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення.

Вивченням матеріалів провадження не виявлено суттєвих порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.

Що ж стосується тверджень прокурора в апеляційній скарзі про м`якість призначеного обвинуваченому покарання, вони є непереконливими.

Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Призначаючи покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та всі обставини справи. Злочин відноситься до категорії особливо тяжких, вчинений особою, яка раніше судима, у період умовно-дострокового звільнення від покарання за скоєння корисного злочину, у зв`язку з чим суд правильно призначив обвинуваченому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

До обставин, що обтяжують покарання, суд правильно відніс вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на фактичні обставини справи, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.
Доводи апеляційних скарг, матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку, тому апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4