ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
cуддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
за участі сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10
представника потерпілої ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000314 від 04.04.2020 року, за апеляційними скаргами: захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2021р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Луковиця Глибоцького району Чернівецької області, який проживає в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, судимого: 09.03.2011 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 із застосуванням ст. 69, ч.4 ст. 187 із застосуванням ст. 69, ст. 257, ч.1 ст.263, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі (звільнився 12.06.2015 року),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, п.12 ч.2 ст.115, ст. 257, ч.3 ст.28, ч.1ст.263, ч.1 ст.263, ч.2 ст. 309 КК України,

ЄУНСС:727/7987/20
НП:11-кп/822/140/21 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_13
Категорія: ст.115, 257,263 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, непрацюючого, в силу статті 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, п.12 ч.2 ст.115, ст. 257, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263, ч.1ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2021р. ОСОБА_6 визнано винним за ст. 257, ч.3 ст. 28, п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, ч.3 ст.263, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України, та призначено йому покарання: - за ст. 257 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна; - за ч.3 ст.28, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 12 (дванадцяти) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі; - за ч.3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; - за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі; - за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 2 ( двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередню тримання під вартою, а строк відбування ним покарання обчислено з 06 квітня 2020 р., тобто з моменту його затримання.
ОСОБА_7 визнано винним за ст. 257, ч.3 ст. 28, п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання: - за ст. 257 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна; - за ч.3 ст.28, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі; - за ч.3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; - за ч.1 ст. 263 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_14 покарання у вигляді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_14 до вступу вироку в законну силу залишено попередню тримання під вартою, а строк відбування ним покарання обчислено з 30 квітня 2020р., тобто з моменту його затримання.
Грошові кошти в сумі 1050 доларів США, 150 грн., 2610 євро, 120 євро, 310 доларів США, 3121 грн. та 2830 доларів США, які були виявлені та вилучені під час проведення обшуку в помешканні ОСОБА_7 , стягнуто в рахунок погашення цивільного позову.
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в загальній сумі 174819 (сто сімдесят чотири вісімсот дев`ятнадцять) гривень 98 копійок в солідарному порядку.
Позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_10 80666 (вісімдесят тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 90 коп. матеріальної шкоди, 300000 (триста тисяч) гривень моральної шкоди та 15000 (п`ятнадцять) тисяч гривень витрат на правову допомогу.
На вказаний вирок суду надійшли наступні апеляційні скарги: захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 , яким його засуджено за ст.257, ч.3 ст.28, п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28,ст. 263, ч.1 ст.263 КК України скасувати, а кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України закрити, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Одночасно просить скасувати накладені арешти ухвалами Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.05.2020р. та від 03.08.2020р. та визнати неналежним та недопустимим доказом протокол обшуку від 30.04.2020р.
Такі апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок не відповідає вимогам закону. Вважає, що матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів придбання саме ОСОБА_7 бойових припасів та належності йому цих припасів, що були вилучені під час обшуку, проведеного 30.04.2020р. На думку апелянта, у пред`явленому обвинуваченні відсутнє посилання на час, спосіб придбання, джерело придбання, мотив і мету придбання та зберігання бойових припасів та зброї.
Також зазначає, що пред`явлене ОСОБА_14 обвинувачення за ч.3 ст.28 КК України та ст.257 КК України не було доведено, оскільки він не усвідомлював факту існування організованої групи, крім того не було доведено наявності планів щодо подальшої спільної злочинної діяльності. Вказує і на те, що матеріали справи не містять жодного доказу усвідомлення ОСОБА_7 про існування банди, його вступу до неї та участі у ній, оскільки підготовка до вказаного нападу на потерпілого не носила для його підзахисного довготривалого та ретельного характеру. На думку апелянта, в матеріалах справи відсутні докази того, що після нападу на потерпілого обвинувачені планували вчинення інших нападів на інших осіб в тому ж складі обвинувачених.
У своїй апеляційній скарзі захисник вказує і на те, що залишились нез`ясованими ролі обвинувачених у групі та їх участі в угрупуванні.
Щодо обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст.28, п.12 ч.2 ст.115 КК України, то зазначає, що докази обвинувачення не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Також, на думку апелянта, поза увагою суду залишились і записи з камери відеонагляду, на яких зафіксований момент вбивства потерпілого, з яких вбачається, що одночасно з пострілом автомобіль, з якого він відбувається, починає рух.
Вказує і на недопустимість протоколу обшуку від 30.04.2020р., оскільки даний процесуальний документ не підписано особою, яка здійснювала обшук, та у ньому не зазначено характеристики технічного засобу фіксації, умови та порядок його використання та не вказано, чи був повідомлений ОСОБА_7 про застосування технічного запису, а відтак похідні докази, зокрема висновки експертиз відносно гільз та набоїв, є неналежними і недопустимими доказами.
Одночасно зазначає і те, що при призначенні ОСОБА_14 покарання районний суд безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочину, оскільки обвинувачений в силу ст. 89 КК України є особою раніше не судимою.
Що стосується цивільного позову, то адвокат ОСОБА_9 вважає, що заявлені потерпілою позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 80666,90 гривень не підлягають задоволенню, оскільки останньою не надано будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження понесених нею зазначених у позові витрат на поховання, які були б документально підтверджені розрахунковими документами. Зазначає, що надані накладні та рахунок замовлення не являються розрахунковими документами в розумінні норм ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Також, на думку апелянта, розмір моральної шкоди, заявлений потерпілою, завищений, оскільки остання не надала суду достатніх даних, з яких міркувань вона виходила, визначаючи конкретний розмір завданої моральної шкоди.
Вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 15000 гривень, оскільки до позову не додано розрахунку розміру витрат на правничу допомогу.
Крім усього вищевказаного, свої апеляційній вимоги в частині скасування накладеного арешту мотивує тим, що грошові кошти арештовані двічі, що не передбачено чинним законодавством. Зазначає те, що при накладенні арешту судом не було з`ясовано, кому належить вилучене під час обшуку майно, а саме грошові кошти. Також не взято до уваги і те, що ОСОБА_7 зазначав, що вилучені грошові кошти йому не належать, та те, що вони не входили до переліку майна, для виявлення якого проводився обшук.
Потерпіла ОСОБА_10 , в поданій нею апеляційній скарзі, не заперечуючи правильності кваліфікації та доведеності вини обвинувачених, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та визначити ОСОБА_6 й ОСОБА_14 остаточне покарання у вигляді 15 років позбавлення волі кожному з конфіскацією належного їм майна.
Вважає, що призначене покарання хоч і не виходить за межі, встановлені відповідними санкціями статей, за якими обвинувачені засуджені, але за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.
На думку потерпілої, судом в недостатній мірі було враховано те, що обвинувачені є особами раніше судимими, які не стали на шлях виправлення та знову вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, а також те, що вони жодних висновків для себе не зробили, не висловили жаль та не попросили вибачення.
У своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_12 , не заперечуючи правильність кваліфікації та доведеності вини його підзахисного за ч.2 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, просить вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.257, ч.3 ст.28, п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263 скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Одночасно просить скасувати арешт, накладений ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.04.2020р., а саме на автомобіль марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 .
Вважає, що суд першої інстанції, обмежившись перерахуванням доказів, досліджених в судовому засіданні, не проаналізував їх зміст, не вказав, які саме фактичні дані вони підтверджують або спростовують. Крім того, на думку апелянта, у вироку районного суду відсутнє формулювання обвинувачення з конкретизацією умов, обставин та наслідків, визнаних судом доведеним.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні допитаний не був, а при допиті в порядку ст. 225 КПК України відмовився відповідати на запитання захисників. Крім того, вказує, що вказаний допит проводився за відсутності одного з обвинувачених ОСОБА_7 , що, на думку сторони захисту, є порушенням його процесуальних прав.
Вважає, що саме показання свідка ОСОБА_15 повинні були бути розцінені судом як спосіб захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності за особливо тяжкі злочини та як такі, що суперечать доказам, дослідженим судом.
Зазначає, що слідчий експеримент, проведений за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , є неналежним доказом, оскільки проводився без участі спеціаліста, а в ролі статиста виступав оперуповноважений Управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області, що може свідчити про психологічний тиск.
Свої апеляційні вимоги в частині скасування вироку районного суду щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.28 КК України та за ст.257 КК України обґрунтовує такими ж доводами, що і захисник ОСОБА_9 , в поданій апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема зазначає, що стороною обвинувачення не доведено усвідомлення ОСОБА_6 факту існування організованої групи, наявності планів щодо подальшої спільної злочинної діяльності, а також наявність належних доказів, що, на думку сторони захисту, виключало можливість кваліфікації дій останнього як учасника організованої групи в бандитизмі.
Вважає, що поза увагою суду залишилось питання щодо впливу ОСОБА_16 на поведінку інших членів групи.
Апеляційні вимоги в частині скасування вироку районного суду щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст.28, ч.1 ст.263 КК України мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили про придбання, зберігання вогнепальної зброї, а саме мисливського самозарядного карабіну Сімонова.
Також адвокат ОСОБА_12 , обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги в частині скасування рішення щодо стягнення з його підзахисного розміру моральної та матеріальної шкоди на користь потерпілої, й витрат на правничу допомогу, наводить такі ж самі доводи, що й адвокат ОСОБА_9 в поданій ним апеляційній скарзі.
Щодо вимог в частині скасування накладеного арешту на транспортний засіб марки «Ауді А6» зазначає, що вказаний автомобіль не має відношення до особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та належить ОСОБА_17 , на утриманні якої перебуває малолітня дитина з інвалідністю. Тому вважає, що арешт на зазначений автомобіль слід скасувати та передати у користування власнику.
На апеляційні скарги захисників обвинувачених від представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 надійшли заперечення, в яких він просив вирок районного суду в частині визнання вини обвинувачених за інкримінованими їм кримінальними правопорушеннями, призначення реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі та часткового задоволення позовних вимог залишити без змін, а апеляційні скарги захисників адвоката ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_9 без задоволення.
Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.
Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними та засуджені за те, що вони, діючи на користь та в інтересах третьої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зорганізувались між собою для досягнення спільної мети вбивства ОСОБА_18 .
Так, відповідно до відведених для учасників організованої групи ролей, ОСОБА_6 брав участь у розробленні плану злочинних дій та на всіх стадіях вчинення організованою групою злочину здійснював збір інформації про потерпілого, місця його проживання, розпорядок дня, маршрути слідування, наявність транспортних засобів, доводив до іншого учасника ОСОБА_7 місця розміщення та способу стрільби, спільно з іншими учасниками злочинної групи придбав вогнепальну зброю та патрони, забезпечував учасників транспортними засобами, відповідно до розробленого плану вбивства забезпечив підготовлений для вчинення злочину автомобіль, здійснював знищення засобів вчинення злочину, забезпечував під`їзд на місце вчинення злочину та шлях відходу після його скоєння.
ОСОБА_7 , діючи як учасник озброєної групи, ознайомився із планом вчинення умисного вбивства ОСОБА_18 , його ролі та функцій та погодився на виконання як безпосередній виконавець пострілу в потерпілого, брав активну участь на стадії готування до вчинення злочину та безпосередньо в його вчиненні, спільно з іншими учасниками придбав вогнепальну зброю та патрони до неї, отримував та виконував вказівки ОСОБА_6 щодо місця розміщення та способу стрільби, здійснив постріли у потерпілого ОСОБА_18 , здійснював знищення засобів вчинення злочину.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на виконання спільного злочинного умислу вбивства ОСОБА_18 при невстановлених органом досудового розслідування обставинах придбали вогнепальну зброю мисливський самозарядний карабін Сімонова зразка 1943 року (СКС) калібру 7,62 мм, обладнаний оптичним прицілом та глушником, а також патрони до нього калібру 7,62 мм, а з метою унеможливлення викриття спилили механічним способом номерні позначення вогнепальної зброї.
З метою досягнення злочинних намірів банди, пов`язаних із вчинення злочину, 20.10.2019 року ОСОБА_6 попросив свого знайомого ОСОБА_15 допомогти придбати мікроавтобус на іноземній реєстрації, вказавши, що транспортний засіб потрібен для перевезення тютюнових виробів, та передав ОСОБА_15 для цього грошові кошти в сумі 4000 доларів США.
В подальшому ОСОБА_15 на прохання учасника групи ОСОБА_6 та за надані останнім грошові кошти, в листопаді 2019 року, на території Закарпатської області, придбав у громадянина ОСОБА_19 за 4000 доларів США автомобіль марки «Мерседес Бенц Віто» на реєстраційних номерних знаках р. Чехія НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль марки «Мерседес Бенц Віто» ОСОБА_15 перегнав на територію м. Чернівці та передав ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 в свою чергу зберігав даний автомобіль у себе та підготував його для здійснення стрільби, зокрема, вирізав одне заднє скло автомобіля, заклеївши його тонувальною плівкою та симетрично заклеївши такою ж плівкою друге скло.
В грудні 2019 року ОСОБА_6 згідно розробленого плану вбивства ОСОБА_18 , без оформлення будь-яких правочинів, винайняв у гр. ОСОБА_20 гаражне приміщення, яке знаходиться при виїзді з м.Чернівці, на території с.Остриця Герцаївського району Чернівецької області.
У подальшому в березні 2020 року ОСОБА_6 на виконання узгодженого плану щодо вчинення умисного вбивства ОСОБА_18 знову попросив свого знайомого ОСОБА_15 допомогти придбати легковий автомобіль на іноземній реєстрації, пояснюючи, що він потрібен для власних потреб.
ОСОБА_15 на території Івано-Франківської області, без оформлення будь-яких правочинів, придбав у ОСОБА_21 за надані ОСОБА_6 3000 доларів США автомобіль марки «Ауді А6» на реєстраційних номерних знаках р.Польща НОМЕР_3 , який перегнав до м. Чернівці та передав учаснику групи ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , діючи в інтересах третьої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відповідно до розробленого плану щодо вчинення вбивства ОСОБА_18 повідомив про план свого знайомого ОСОБА_7 , який в свою чергу погодився провести постріл з вогнепальної зброї у ОСОБА_18 .
Відповідно до відведеної ролі, учасник групи ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц Віто» на реєстраційних номерних знаках р. Чехія НОМЕР_2 у запланований час мав прибути до визначеного місця вчиненого умисного вбивства ОСОБА_18 до будинку АДРЕСА_3 та із допомогою вогнепальної зброї вчинити вбивство ОСОБА_18 . Після цього покинути місце вчинення злочину та спільно з ОСОБА_6 спалити вказаний автомобіль.
У свою чергу ОСОБА_6 , як активний учасник організованої групи, у відповідності до своєї ролі на заздалегідь придбаному автомобілі «Ауді» на реєстраційних номерах р. Польща НОМЕР_3 повинен супроводжувати автомобіль, на якому до місця вчинення злочину буде рухатись ОСОБА_7 і після вчинення злочину вони спільно знищать знаряддя вчинення злочину.
03.04.2020 року ОСОБА_7 прибув до м. Чернівці, де на одній з вулиць міста ОСОБА_6 надав останньому вказаний автомобіль марки «Мерседес Бенц Віто» на реєстраційних номерних знаках р. Чехія НОМЕР_2 , всередині якого знаходилась заздалегідь приготовлена учасниками організованої групи вогнепальна зброя мисливський самозарядний карабін системи Сімонова, зразка 1943 року, калібру 7,62 мм, обладнаний оптичним прицілом та глушником, споряджений сімома патронами калібру 7,62 мм.
Отримавши від ОСОБА_6 вказаний автомобіль та зброю, ОСОБА_7 , згідно узгодженого плану, поїхав на вул. Комарова м. Чернівці, де припаркувався біля будинку №30 та ліг відпочивати в його салоні.
04.04.2020 року біля 10 години ОСОБА_7 на автомобілі марки «Мерседес Бенц Віто» на реєстраційних номерних знаках р. Чехія НОМЕР_2 прибув до автостоянки біля будинку №33 по вул. Воробкевича м. Чернівці, взявши з собою підготовлену вогнепальну зброю мисливський самозарядний карабін системи Сімонова, зразка 1943 року, калібру 7,62 мм, обладнаний оптичним прицілом та глушником, споряджений сімома патронами калібру 7,62 мм. Припаркувавши автомобіль так, щоб мати огляд та мати змогу ефективно вести стрільбу через пристосований отвір у задніх дверях автомобіля, де було демонтовано скло, а сам отвір замаскований тонувальною плівкою. При цьому учасники озброєної групи контактували між собою за допомогою приладів мобільного зв`язку та переносних радіостанцій.
04.04.2020 року о 12 год. 55 хв. учасник групи ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого плану, через спеціально замаскований отвір у задніх дверях вказаного автомобіля, із вказаної вище вогнепальної зброї провів два прицільні постріли у ОСОБА_18 , в результаті чого одна з куль влучила у потерпілого. У результаті дій ОСОБА_7 потерпілому було спричинено тілесні ушкодження, від яких згодом, в приміщенні лікарні настала його смерть.
Після пострілів у ОСОБА_18 , переконавшись у тому, що один з них був влучний і цього буде достатньо для настання смерті потерпілого, учасник групи ОСОБА_7 на керованому ним автомобілі, на якому він і прибув на місце вчинення злочину, попрямував за межі м. Чернівці у попередньо узгоджене з одним з учасником групи ОСОБА_6 місце, де вони запланували спалити даний автомобіль та знищити сліди вчинення злочину. За ОСОБА_7 слідував на автомобілі марки «Ауді» на реєстраційних номерних знаках Республіка Польща НОМЕР_3 ОСОБА_6 . Так, вони доїхали до безлюдного місця в с. Молодія Глибоцького району Чернівецької області, де за узгодженим планом між собою, спалили автомобіль марки «Мерседес Бенц Віто» на реєстраційних номерних знаках р. Чехія НОМЕР_2 . Далі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на автомобілі марки «Ауді» на реєстраційних номерних знаках Республіка Польща НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 поїхали до однієї з водойм поблизу с. Луковиця Глибоцького району Чернівецької області, де втопили знаряддя вчинення злочину вогнепальну зброю мисливський самозарядний карабін системи Сімонова, зразка 1943 року, калібру 7,62 мм, обладнаний оптичним прицілом та глушником, з якої було вчинено вбивство ОСОБА_18 , знищуючи сліди вчинення злочину.
Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на автомобілі марки «Ауді» на реєстраційних номерних знаках Республіка Польща НОМЕР_3 повернулись до м. Чернівці, де ОСОБА_6 приховав даний автомобіль у заздалегідь орендованому гаражному приміщенні в с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області.
05.04.2020 року приблизно о 01 годині ОСОБА_6 вивіз даний автомобіль марки «Ауді» у безлюдне місце на околиці с.Чагор Глибоцького району Чернівецької області, де також його спалив, знищуючи всі наявні в ньому сліди вчинення злочину.
23.04.2020 року в ході огляду місця події, у водоймі с.Луковиця Глибоцького району Чернівецької області було виявлено та вилучено карабін, обладнаний оптичним прицілом та глушником, споряджений 5 патронами калібру 7,62 мм, який згідно з висновком експерта № 1494-К являється нарізною мисливською вогнепальною зброєю мисливським 7,62 мм самозарядним карабіном системи Сімонова зразка 1943 року. Карабін виготовлений промисловим способом та придатний для стрільби 7,62 мм проміжними патронами. Споряджені в карабіні 5 патронів згідно висновку експерта № 1576-К являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 7,62 мм проміжними патронами, призначеними для проведення пострілів з бойової нарізної вогнепальної зброї. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.
Крім цього, ОСОБА_6 без передбаченого законом дозволу при невстановлених органом досудового розслідування обставинах та місці придбав набої до нарізної зброї, а саме пістолета, які зберігав у власному авто «Ауді А-6».
05.04.2020 року в період часу з 21 год. 37 хв. по 21 год. 59 хв. під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 на паркувальному майданчику біля будинку №219-Е по вул. Руській, м. Чернівці, в його присутності, в салоні вказаного автомобіля під переднім водійським сидінням виявлено та вилучено паперову коробку з набоями калібру 9мм в кількості 6 шт, які відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №0704-К від 06.04.2020 року являються пістолетними патронами «ПМ», призначеними для проведення пострілів з нарізної вогнепальної зброї.
Крім цього, при невстановленому органом досудового слідства обставинах в період часу по 05.04.2020 року ОСОБА_6 придбав психотропну речовину амфітамін, обіг якої обмежено, який переніс до автомобіля марки «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , де зберігав без мети збуту.
05.04.2020 року в період часу з 21 год. 37 год. по 21 гою 59 хв. під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , на паркувальному майданчику біля будинку №219-Е по вул. Руській, м. Чернівці, в присутності останнього, було виявлено та вилучено вказану вище порошкоподібну речовину, яка згідно висновку експерта № 357-Х є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, вагою 2,2232 г, що відноситься до великих розмірів.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній зазначених, при цьому заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_12 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити та заперечили проти задоволення апеляційної скарги, поданої потерпілою, потерпілу ОСОБА_10 та її представника ОСОБА_11 , які підтримали подану потерпілою апеляційну скаргу та заперечили проти апеляційних скарг поданих захисниками в інтересах обвинувачених, прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг поданих захисниками, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченим і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав, зазначених в апеляційних скаргах, та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Із зазначеної норми закону слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудних, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.263, ч.1 ст. 309 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційних скаргах.

При перевірці вироку місцевого суду апеляційним судом встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, п.12 ч.2 ст.115, ст. 257, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263, ч.1ст.263 КК України та обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, п.12 ч.2 ст.115, ст. 257, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, є обґрунтованим та підтверджений зібраними у встановленому законом порядку доказами, які ретельно досліджені, оцінені судом та детально викладені у вироку.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.28, п.12 ч.2 ст.115, ст. 257, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263 КК України не визнав та пояснив, що його знайомий ОСОБА_22 запропонував пограбувати бізнесмена, який живе по вул. Воробкевича, на що він погодився. Згідно домовленості, зранку 04.04.2020 року він приїхав на вул. Воробкевича та повинен був чекати біля будинку № 33 і, як виїде автомобіль марки «БМВ Х6», він повинен був забрати сумку із машини. Оскільки із воріт виїхала інша машина, то ОСОБА_23 по телефону сказав, що все відміняється. За вказівкою ОСОБА_23 він разом із ОСОБА_24 спалили автомобіль марки «Мерседес Бенц Віто». Зазначив, що зброю йому дав невідомий йому чоловік, який сказав, що її слід викинути. Вони з ОСОБА_24 поїхали на озеро в ОСОБА_25 і там потопили зброю. Зауважив, що 03.04.2020 року ОСОБА_23 дав йому автомобіль марки «Ауді А6» сірого кольору. Він цей автомобіль не купляв, а гараж в с.Остриця він не орендував. Також зазначив, що не має жодного відношення до автомобіля марки «Мерседес Віто». Ключі від «Віто» йому дав ОСОБА_23 , а також сказав, де автомобіль знаходиться. Вважає, що у ОСОБА_23 є підстави його оговорювати, оскільки йому загрожує великий строк покарання за організацію вбивства ОСОБА_26 . Будь-яких домовленостей з ОСОБА_27 або ОСОБА_24 він не мав. Його діями керував ОСОБА_23 , і у них була мета на пограбування.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину в пред`явленому обвинуваченні також не визнав та пояснив, що ОСОБА_22 запропонував йому побути водієм під час пограбування, на що він погодився, оскільки у нього було скрутне матеріальне становище. 03.04.2020 року за ним по місцю його проживання приїхав ОСОБА_28 із другом та вони поїхали до м. Чернівці. Приблизно о 23 годині вони під`їхали до автомобіля марки «Мерседес Віто» білого кольору, ключі від якого дав йому ОСОБА_28 , в якому були рація і телефон. На цей телефон подзвонив ОСОБА_23 та сказав, що він переночував в цьому авто і чекав вказівок. 04.04.2020 року зранку до нього прийшов якийсь хлопець, і вони поїхали на вулицю ОСОБА_29 . Чебан сказав стати біля огорожі будівництва та знаку «10» і він повинен був перекрити виїзд для авто марки «БМВ Х-6». У рацію чоловічий голос сказав приготуватись, він завів авто і тут почув постріл, потім другий. Він відразу тронувся із місця та поїхав в район аеропорту. Потім вони з ОСОБА_28 приїхали на якийсь смітник. З автомобіля марки «Ауді» вийшов ОСОБА_28 , а з його авто марки «Віто» вийшов чоловік, віддав їм зброю та сказав знищити. Він підняв із салона «Віто» дві гільзи та поставив собі в карман. Потім про них забув. Чехол із зброєю він відніс до «Ауді», а коли повернувся, то авто «Віто» вже горіло. Хто підпалив не бачив. Вони з ОСОБА_28 поїхали до озера та викинули в нього чехол. Боршана він не знав та наміру вбивати його не мав. Зазначив, що патрони йому підкинули працівники поліції. Під час слідчого експерименту на нього чинився тиск, однак він заяв про це не робив, оскільки хвилювався за своє життя. Грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку, належать членам його сім`ї, а не йому.

Незважаючи на повне невизнання своєї вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257 КК України, тобто участь у в озброєній банді з метою нападу на окремих осіб та у вчиненому нею нападі, ч.3ст. 28, п.12 ч.2 ст.115 КК України, тобто вбивстві, вчиненому організованою групою умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за кваліфікуючою ознакою вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч.3 ст. 28, ч.1 263 КК України, тобто вчиненні організованою групою носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257 КК України, тобто участь у в озброєній банді з метою нападу на окремих осіб та у вчиненому нею нападі, ч.3ст. 28, п.12 ч.2 ст.115 КК України тобто вбивстві, вчиненому організованою групою, умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за кваліфікуючою ознакою вчинене за попередньою змовою групою осіб, ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 263 КК України, тобто вчиненні організованою групою носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, їх вина повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення належними та допустимими доказами, які ретельно досліджені, оцінені судом та детально викладені у вироку.

Так, на підтвердження встановлених ним фактичних обставин суд першої інстанції послався на показання потерпілої ОСОБА_10 , яка, будучи допитана в суді першої інстанції, пояснила, що у жовтні 2019 року між її чоловіком ОСОБА_18 та ОСОБА_30 стався конфлікт, і тоді останній сказав, що не залишить цього. Через деякий час їхні спільні друзі сказали, що ОСОБА_31 цікавиться, де проживає ОСОБА_18 . Знає ОСОБА_28 як друга чоловіка, оскільки той допомагав йому. 04.04.2020 року ОСОБА_32 поїхав додому до батька, де був убитий.

Крім того, суд першої інстанції поклав в основу обвинувального вироку й показання свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_33 показав, що вранці 04.04.2020 року зустрівся із ОСОБА_34 і вони поїхали на вул. Воробкевича до його батька. Там вони зустрілись із ОСОБА_35 , після чого він пішов по своїм справам, а ОСОБА_36 із ОСОБА_35 пішли до машини, щоб взяти їжу. Тут він почув два постріли та побіг в ліву сторону до будинку і побачив, що ОСОБА_36 побіг в іншу сторону, а потім впав.

Такі пояснення свідка вказаного вище повністю узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_37 , який, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України, надав суду такі ж пояснення.

Свідок ОСОБА_38 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України, у суді першої інстанції показав, що приблизно 02.02.2020 року ОСОБА_23 попросив його перевезти автомобіль марки «Мерседес 211 Е» на вул. Воробкевича, а потім забрати його та покласти між 27 школою та будинком комплексу «Водограй». У день вбивства він поставив автомобіль на стоянці, а потім із братом відвезли автомобіль в сторону Вижниці, де і залишили. ОСОБА_28 сказав, щоб він з братом в Тарашанах взяли каністру бензину. Після чого в гаражі «Аманді» він взяв автомобіль марки «Ауді» та вони усі поїхали в с.Чагор, де ОСОБА_28 облив авто бензином і підпалив.

Показання свідка ОСОБА_39 відповідають показанням свідка ОСОБА_40 , який, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України, в районному суді показав, що 03.04.2020 року приблизно в обід ОСОБА_23 попросив його авто, після чого останній подзвонив та сказав, що треба поїхати на заправку «Алміг» та почекати його. Він побачив, як його автомобіль заїхав у провулок Складський і через декілька хвилин виїхав Мерседес сірого кольору. Далі ОСОБА_23 сказав їхати в сторону с.Мамаївці. 04.04.2020 року приблизно о 10 годині вечора подзвонив ОСОБА_23 і попросив під`їхати до його будинку. Коли він під`їхав, то підійшли ОСОБА_23 та ОСОБА_28 і сказали, щоб він з братом поїхали на заправку Шелл та взяли бензин. Коли повертав в бік с. Чагор, то побачив, як вибіг ОСОБА_23 і ще двоє осіб. Це все відбувалось близько 12 години ночі. Про підпал йому стало відомо під час допиту в якості свідка.

Свідок ОСОБА_41 показав, що навесні 2020 року він бачив білий бус «Віто» по вул. Єсєніна. Одного разу бачив ОСОБА_28 , який відкрив дверцята автомобіля, якого він впізнав під час проведення впізнання особи за участю двох понятих.

Свідок ОСОБА_42 , який був допитаний в судовому засіданні із застосуванням заходів безпеки суду, показав, що він був присутній одного разу в с.Тарашани після обіду при розмові, де також були присутні ОСОБА_43 , ОСОБА_28 та ще троє невідомих йому осіб. Він чув, як ОСОБА_31 під час розмови давав вказівки, хто що повинен робити, де хто повинен бути, розказував, де ставити машини. Він пам`ятає з розмови, що одну машину треба поставити біля онколікарні, а потім біля «Водограю» по вул. Воробкевича. Ця зустріч була за декілька днів до вбивства ОСОБА_18 . Грек давав в більшості вказівки ОСОБА_28 .

Свідок ОСОБА_44 показав, що він знає ОСОБА_28 , оскільки живуть по сусідству. Одного разу ОСОБА_45 сказав, що можливо візьме гараж в оренду. Під час проведення обшуку в гаражі були виявлені та вилучені барсетка і права ОСОБА_28 . В гараж він зайшов разом із працівниками поліції. Ключі від гаража були у ОСОБА_46 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що у нього у власності був автомобіль марки «Ауді А6» на польській реєстрації. Він його продав 16.03.2020 року за 4000 доларів США. Впізнав ОСОБА_47 як особу, яка придбала у нього автомобіль.

Свідок ОСОБА_48 показав, що знає ОСОБА_28 , оскільки він орендував гараж. Свідок бачив ОСОБА_28 на «Ауді» на литовській реєстрації. В березні 2020 року в районі Роші він побачив ОСОБА_28 , який попросив допомогти завести автомобіль марки «Мерседес Бенц Віто». Вони були вдвох. На прохання ОСОБА_28 він відвозив його в ОСОБА_49 , звідки одного разу вони забрали ОСОБА_50 і привезли до Чернівців. В день вбивства о 4 годині йому подзвонив ОСОБА_45 та попросив відвезти на вул. Комарова. Вони зустрілись на вул. Руській і поїхали на вул. Комарова біля «Баварії», а потім він почекав ОСОБА_51 , та вони повернулись на вул. Руську, де ОСОБА_45 пішов в гаражі. ОСОБА_28 сказав, що йому треба було поїхати на вул. Комарова забрати гроші.

Із показань свідка ОСОБА_15 , який був допитаний на досудовому слідства в порядку ст. 225 КПК України на підставі ухвали слідчого судді від 16.04.2020 р., встановлено обставини та події, які передували вчиненню вбивства потерпілого ОСОБА_26 . Зокрема, свідок показав, що у 2019 році він разом з ОСОБА_52 придбали за 4000 доларів США автомобіль марки «Мерседес Віто» в Закарпатській області, як пояснив йому ОСОБА_28 , автомобіль йому був потрібен для незаконної роботи. В березні 2020 року він з ОСОБА_53 у Івано-Франківську придбали автомобіль марки «Ауді А6» сірого кольору на польській реєстрації. Григорків в обох випадках до продавців автомобілів не ходив.

03.04.2020 року він, на прохання ОСОБА_51 , слідкував за будинком по вул. Воробкевича, звідки виїхали дві машини, про що він повідомив ОСОБА_28 . Цього ж дня після обіду він та ОСОБА_45 зустрілись з ОСОБА_30 в с.Тарашани. Грек сказав, що треба його допомога та в подальшому, щоб він слухався ОСОБА_51 . Останній сказав, що треба припаркувати одну машину по вул. Воробкевича. Він припаркував легковий «Мерседес» та з ОСОБА_54 поїхав. Пізніше йому стало відомо про вбивство на вулиці Воробкевича. 04.04.2020 року о 10 годині вечора подзвонив ОСОБА_28 та попросив зустрітись. В ході розмови ОСОБА_28 повідомив, що він до стрільби нічого не має і попросив вигнати «Ауді-6» та спалити. Він попросив ОСОБА_55 , щоб вони купили бензин, потім вони всі разом сіли в авто «Део» та поїхали на Гравітон. ОСОБА_45 сказав, що треба вигнати авто через задній виїзд, щоб не потрапити на камери. Машину виганяв ОСОБА_56 , потім в неї сів ОСОБА_45 і вони поїхали на об`їзну, де і підпалили.

У колегії суддів немає підстав сумніватись у показаннях свідка ОСОБА_15 , оскільки він був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України, а його пояснення є чіткими, логічними та послідовними й повністю узгоджуються з показами інших свідків, а також з письмовими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Незгода сторони захисту із правовою оцінкою районним судом показань не є підставою для визнання їх неналежними чи недопустимими.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що сторона захисту, зокрема захисник ОСОБА_12 та його підзахисний ОСОБА_6 , мали реальну можливість скористатись своїм правом на допит свідка під час досудового розслідування в судовому засіданні, оскільки були присутні в ході такого.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 не були присутні під час допиту вказаного свідка, оскільки на день проведення допиту ОСОБА_7 не був підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а відтак доводи сторони захисту в цій частині безпідставні. Апеляційний суд зважає і на те, що сторона кримінального провадження мала право звернутись до слідчого судді із клопотання про проведення допиту такого свідка в судовому засіданні за їх участі, як те передбачено у ст.225 КПК України, однак своїм правом не скористалась.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, районний суд, скориставшись ч.4 ст.95 КПК України, прийшов до правильного висновку про можливість обґрунтування своїх висновків на показаннях, отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Підстав не довіряти потерпілій та свідкам, вказаним вище, у колегії суддів немає, оскільки усі вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів та їх покази в своїй сукупності, а також із письмовими доказами, доводять обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Також винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується сукупністю наявних в матеріалах провадження належних та допустимих письмових доказів, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 04.04.2020 р. та таблицею ілюстрацій до нього, з яких вбачається, що під час ОМП за адресою м. Чернівці вул. Воробкевича було оглянуто автомобіль марки Тойота д/н НОМЕР_4 , з якого вилучено фрагменти кулі (т.3, а.к.п.8-47);

- протоколом огляду місця події від 04.04.2020 р. та таблицею ілюстрацій до нього, з яких вбачається, що предметом огляду є труп чоловічої статі, який знаходиться на операційному столі в ЛШМД за адресою вул. Фастівська, 2, м. Чернівці (т.3, а.к.п.48-54);

- протоколом огляду місця події від 04.04.2020 р. та таблицею ілюстрацій до нього, з яких вбачається, що об`єктом огляду є залишки спаленого автомобіля марки Мерседес Віто, який знаходиться на території с. Молодія Глибоцького району. В ході ОМП вилучено дві кульки круглої форми, залишки шини, номерний знак НОМЕР_5 , два предмети схожі на гільзи (т.3.а.к.п.61-82);

- звітом від 06 квітня 2020р., який свідчить про те, що найбільш імовірною причиною пожежі, яка мала місце 04.04.2020р. в автомобілі Мерседес Віто, є підпал (т.3 а.к.п. 85-86);

- протокол огляду місця події від 05.04.2020 та фото з таблицею, з яких вбачається, що в присутності понятих було оглянуто транспортний засіб марки «Ауді», що був розташований на узбіччі польової дороги в с. Чагор Глибоцького району (т.3 а.к.п.87-95) ;

- протоколом огляду місця події від 23.04.2020 р. та таблицею ілюстрацій до нього, з яких вбачається, що об`єктом огляду являлось озеро на території села Луковці Глибоцького району. В ході ОМП в присутності понятих вилучено: рушницю, п`ять набоїв, ганчірку, зняту з приладу, 4 набої вилучено з магазину рушниці, 1 патрон зі ствола (т.3 а.к.п.96-113);

- протоколом огляду місця події від 24.04.2020 р. та таблицею ілюстрації до нього, з яких вбачається, що в ході огляду водостічної частини озера на території села Луковці Глибоцького району виявлено та вилучено тканинний чохол до зброї. Також виявлено та вилучено ватні відрізки (т.3 а.к.п.114-122);

- відповіддю ОСОБА_57 про те, що Муха ) замовляв чехол- рюкзак 19.03.2020 р. на ім`я ОСОБА_28 ), який того ж дня відправлено ТОВ «Нова пошта» відділення №1 Руська, 248-О та отримано клієнтом - 26.03.2020р. (т.3 а.к.п.126);

- протоколом огляду місця події від 07.04.2020 р. та таблицею ілюстрацій до нього, з яких вбачається, що навпроти будинку АДРЕСА_4 , де знаходився автомобіль Мерседес Віто, вилучено відбиток протектору шини, який співпадає з відбитком з вул. Воробкевича та залишками шин спаленого авто (т.3 а.к.п.126-140);

- довідкою ст. о/у УСР в області ОСОБА_58 зі скріншотами з відеозапису камери №13, яка розташована по вул. Воробкевича, м. Чернівці, на яких відображені т/з, що перебували у період з 03.04.2020 по 04.04.2020 в районі скоєння вбивства ОСОБА_18 та були предметами вчинення злочину, а саме автомобілі марок «Мерседе Віто» та «Ауді» (т.3, а.к.п. 141-156);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2020 р. з додатком, відповідно до даних якого свідок ОСОБА_15 показав про відомі йому обставини у даному кримінальному провадженні (т.3 а.к.п. 167-173);

- протоколом огляду від 24.06.2020р., з якого вбачається, що об`єктом огляду являлись двадцять паперових конвертів зі стерильними ватними паличками всередині, на яких 30.04.2020р. відбирались змиви з патронів, що вилучались 30.04.2020р. під час обшуку в господарстві ОСОБА_7 (т.3,а.к.п.214-219);

- протоколом огляду від 25.06.2020 року, згідно з даними якого об`єктом такого огляду являлись речі та предмети, вилучені в ході проведення обшуків оглядів місця події та експериментальних досліджень в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000314 від 04.04.2020р.(т.3, а.к.п.225-226);

- протоколом огляду від 09.09.2020 року, згідно з яким було оглянуто патрони та гільзи, вилучені зі зброї, а також саму зброю з оптичним прицілом (т.3, а.к.п.229);

- протоколом огляду від 07.09.2020 року, згідно з даними якого об`єктом такого огляду являлись речі та предмети, вилучені в ході проведення обшуків оглядів місця події та експериментальних досліджень в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000314 від 04.04.2020р. (т.3, а.к.п.п.232-236);

- висновком експерта №255 від 08.05.2020р. з додатком, з якого встановлено час смерті ОСОБА_59 , а також виявлені на його тілі тілесні ушкодження й причину смерті потерпілого (т.4, а.к.п.1-9);

- додатковим висновком експерта №255 від 03.08.2020 р з додатком, з якого вбачається, що виявлене при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_18 вогнепальне, кульове, проникаюче, наскрізне поранення тулуба із ушкодженням правої нирки, печінки та жовчного міхура могло виникнути за обставин, на які вказував ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчого експерименту (т.4 а.к.п.10-21);

- висновком експерта №0720-К від 09.04.2020 р. (з додатками), який свідчить про те, що фрагмент оболонки розміром 7.4х5,1х3,8, вилучений із порога автомобіля марки Тойота д.н.з НОМЕР_6 до водійського сидіння, придатний для ідентифікації зброї, з якої була вистріляна куля, фрагментом якої він являється (т.4, а.к.п.23-27);

- висновками експерта №409 від 22.06.2020 р. ( з додатками) та № 414 від 14.07.2020р. ( з додатками), якими підтверджується те, що генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження серветці (об`єкт №1) та недопалку сигарети «Парламент» (об`єкт№2), які вилучені під час обшуку 05.04.2020 в гаражі № НОМЕР_7 , а також виявлених на недопалку сигарети та коробці сірників, співпадають з генетичними ознаками клітин ОСОБА_6 (т.4, а.к.п.39-50, 167-176);

- висновком експерта №410 від 22.06.2020р. (з додатками), відповідно до даних п. 2 якого генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на наданих на дослідження зв`язці з двох ключів та на ножі з написом «Бокер», які вилучені під час обшуку від 05.04.2020 в гаражі № НОМЕР_7 , збігаються між собою та з генетичними ознакам зразка букального епітелію ОСОБА_6 ( т.4, а.к.п.52-63);

- висновком молекулярно-генетичних експертиз № 411 від 06.07.2020 та № 797 від 10.08.2020р. ( з додатками), відповідно до даних яких генетичні ознаки клітин з ядрами виявлених на двох тампонах, що вилучались з мисливського чохла, під час проведення ОМП 24.04.2020р. біля озера в с. Луковиця Глибоцького району, співпадають з генетичними ознаками клітин ОСОБА_7 (т.4 а.к.п.85-96, 178-187);

- висновком трасологічної експертизи № 802-К від 30.04.2020 р. (з додатками), дані якого засвідчують те, що сліди протектора шин, які вилучались під час проведення 04.04.2020р. ОМП по вул. Воробкевича, біля буд № 33, залишені протектором шини з узором, що по формі та розміру аналогічному до узорів протектора шин, які були виявлені та вилучені 04.04.2020р. під час огляду спаленого транспортного засобу в с. Молодія Глибоцького району та фототаблицею до нього (т.4, а.к.п.115-126);

- висновком трасологічної експертизи № 974-К від 12.06.2020р. (з додатками) підтверджено те, що слід протектора шин, який вилучено по вул. Єсєніна м. Чернівці, співпадає по формі і візерунку з малюнком на залишку шини, яка вилучалась в с. Молодія при огляді обгорілого авто марки «Мерседес Віто» ( т.4, а.к.п.128-141);

- висновком балістичної експертизи №1494 К від 09.09.2020 р. (з додатками), відповідно до даних якого гвинтівка, яка була вилучена 23.04.2020р. з озера в с. Луківці, є нарізною мисливською вогнепальною зброєю калібру 7,62 мм., придатною до стрільби. Також вказаним висновком підтверджено те, що фрагмент кулі, що вилучався 04.04.2020 р. на місці пригоди по вул. Воробкевича, ймовірно вистріляний з вказаної рушниці. Більш того одна з гільз, що була вилучена 30.04.2020р. під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , стріляна з карабіну СКС, який вилучався 23.04.2020р. з озера в с. Луківці ( т.4, а.к.п.190-203);

- висновком балістичної експертизи № 1576 К від 09.09.2020 (з додатками) підтверджується те, що 5 патронів, вилучені 23.04.2020р. з виявленої біля озера в с. Луківці гвинтівки СКС, являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї (т.4 а.к.п.205-208);

- протоколом обшуку від 05.04.2020р. з відеозаписом до нього, з якого вбачається, що в ході обшуку за адресою: с. Остриця Герцаївського району виявлено та вилучено: гаманець з страховим полісом на автомобіль марки АУДІ д/н НОМЕР_1 , посвідчення водія на ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію автомобіля АУДІ д/н НОМЕР_1 , недопалки, зв`язка з двох ключів, ніж «БОКЕР», радіостанція для ведення переговорів «BAOEENG», змиви (т.4, а.к.п.229-235);

- протоколом обшуку від 30.04.2020 р. з відеозаписом до нього, відповідно до якого в ході проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено: дві гільзи з кишені куртки, гроші тощо (т.5, а.к.п.3-10);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 12.05.2020 р. з таблицею ілюстрацій до нього, відповідно до якого ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_9 вказав на рацію під №3 (яка відповідно до довідки від 12.05.2020р., що на а.к.п.43 в т.5, була вилучена під час проведення обшуку в гаражному приміщенні № НОМЕР_7 ), яку перед вбивством передав йому ОСОБА_6 (т.5, а.к.п.39-42);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.05.2020р. з додатками до нього, відповідно до якого ОСОБА_7 в присутності понятих та свого захисника адвоката ОСОБА_9 , відтворив усі обставини події, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (т.5, а.к.п.74-77);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.04.2020р., відповідно до даних якого, свідок ОСОБА_60 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка паркувала «Мерседес Віто» по вул. Єсеніна, 3 в м. Чернівці (т.5 а.к.п.103-104).

Крім вказаних письмових доказів, винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується й іншими доказами, покладеними в основу обвинувального вироку, які як в своїй сукупності, так і в сукупності із вище переліченими доказами встановлюють обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Дослідивши та оцінивши наведені докази, з урахуванням приписів ст. 94 КПК України, районний суд реалізував надані йому дискреційні повноваження, вірно встановив, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального провадження знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих їм злочинів, тому їх дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.28, п.12 ч.2 ст.115, ст. 257, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Колегія суддів погоджується з критичною оцінкою пояснень обвинувачених, а також висновками районного суду, що невизнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованих злочинів слід розцінювати як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки їх винуватість поза розумним сумнівом доведена сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення.

Апеляційний суд зауважує, що показання обвинувачених, наданих ними у суді першої інстанції, суттєво відрізнялись між собою щодо одних і тих же обставин. При цьому останні надавали суду непослідовні та нелогічні покази, які були спростовані як показаннями свідків, так і письмовими доказами, наведеними у вироку.

Доводи сторони захисту щодо участі обвинувачених в організованій групі та озброєній банді з метою нападу на окремих осіб та у вчинюваному нею нападі були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав вірну оцінку у вироку, з якою погоджується й колегія суддів.

Помилковими є твердження сторони захисту про те, що метою створення організованої групи є вчинення двох і більше злочинів.

Як роз`яснив Пленуму Верховного суду України у п.9 Постанови «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» №13 від 23.12.2005р. (далі Постанова) під організованою групою (ч. 3 ст. 28 КК) належить розуміти внутрішньо стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке було попередньо утворене з метою вчинення ряду злочинів або тільки одного, який потребує ретельної довготривалої підготовки.

В пункті 17 Постанови зазначено, що бандою необхідно визнавати озброєну організовану групу або злочинну організацію, яка попередньо створена з метою вчинення кількох нападів на підприємства, установи, організації чи на окремих осіб або одного такого нападу, який потребує ретельної довготривалої підготовки.
Аналіз вищенаведеного свідчить про те, що бандою визнається озброєна організована групу, яка попередньо створена з метою вчинення або кількох нападів або одного такого нападу, який потребує ретельної довготривалої підготовки.

Як було встановлено в суді першої та перевірено в суді апеляційної інстанції, усі наявні докази свідчать про ретельне та довготривале готування обвинувачених до одного нападу на ОСОБА_18 , що в свою чергу узгоджується із диспозицією ст. 257 КК України, а тому і в цій частині твердження адвокатів є необґрунтованими.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 не усвідомлювали про існування банди, а також те, що підготовка до нападу не носила для ОСОБА_7 довготривалого та ретельного характеру, не знайшли свого підтвердження та спростовуються безпосередньо дослідженими судом доказами, з яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 брав участь у розробленні плану злочинних дій та на всіх стадіях вчинення організованою групою злочину здійснював збір інформації про потерпілого, місця його проживання, розпорядок дня, маршрути слідування, наявність транспортних засобів, доводив до ОСОБА_7 місця розміщення та способу стрільби, спільно з іншими учасниками злочинної групи придбав вогнепальну зброю та патрони, забезпечував учасників транспортними засобами, відповідно до розробленого плану вбивства забезпечив підготовлений для вчинення злочину автомобіль, здійснював знищення засобів вчинення злочину, забезпечував під`їзд на місце вчинення злочину та шлях відходу після його скоєння, а обвинувачений ОСОБА_7 , відповідно до відведеної йому ролі, виконував та приймав активну участь на стадії готування до вчинення злочину та безпосередньо у його вчиненні, отримував та беззаперечно виконував вказівки ОСОБА_6 , здійснив постріли у потерпілого та безпосередньо знищував засоби вчинення злочину.

Крім того, як зазначено в п. 16 Постанови, бандитизм становить окремий різновид спільної злочинної діяльності, специфічними проявами якої в цьому разі є організація озброєної банди та участь у ній або у вчинюваному нею нападі. Для притягнення особи до відповідальності за ст. 257 КК достатньо вчинення нею хоча б одного з цих діянь.

Посилання сторони захисту на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 04.12.2018р. у кримінальному провадженні №161/16073/14-к, є недоречним, оскільки у зазначеному рішенні Суд вказав, що засуджені вчиняли декілька епізодів злочинної діяльності, при цьому лише один розбійний напад разом, а у даному кримінальному провадженні обвинувачені вчинили один напад, який потребував ретельної довготривалої підготовки.

Діяльність учасників організованої групи була встановлена в суді першої інстанції та детально відображена у вироку, а тому і в цій частині доводи апеляційної скарги сторони захисту не знайшли свого підтвердження.

Щодо тверджень захисника ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_7 не має відношення до вбивства ОСОБА_18 , то такі спростовуються даними протоколу проведеного слідчого експерименту від 12.05.2020р. з додатками до нього, в ході якого ОСОБА_7 детально розповів про всі обставини, які передували вбивству та були вчинені ним після скоєння злочину.

Крім того, дані слідчого експерименту повністю узгоджуються з доказами, які були зібрані по кримінальному провадженню та досліджені в судовому засіданні. Так, висновком балістичної експертизи №1494 К від 09.09.2020 р. підтверджено те, що одна з гільз, що була вилучена 30.04.2020р. під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , стріляна з карабіну СКС, з якого був здійснений постріл у потерпілого, а висновки молекулярних експертиз №411 від 06.07.2020 року та № 797 від 10.08.2020 року свідчать про те, що генетичні ознаки клітин з ядрами виявлених на двох тампонах, що вилучались з мисливського чохла, під час проведення огляду місця події 24.04.2020 року біля озера в с.Луковиця Глибоцького району, співпадають з генетичними ознаками клітин ОСОБА_7 .

Підстав сумніватись у належності та допустимості проведеного слідчого експерименту від 12.05.2020р. у колегії суддів немає, оскільки така слідча дія була проведена в присутності двох понятих, за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , із застосуванням відеозйомки, в ході якої жодних зауважень, клопотань чи заперечень учасники слідчої дії не заявляли.

Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що слідчий експеримент проведений у присутності статиста, який є зацікавленою особою, та без участі спеціаліста.

Відповідно до ч.2 ст.240 КПК України, проведення слідчого експерименту за участю спеціаліста є правом, а не обов`язком слідчого. Також матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів, що статист, за участю якого була проведена вказана слідча дія, є зацікавленою особою. Не наведено таких доказів і в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_12 .

Також не знайшли свого підтвердження доводи захисника ОСОБА_9 про те, що протокол обшуку від 30.04.2020р. в домогосподарстві ОСОБА_7 є неналежним та недопустимим доказом.

Колегією суддів встановлено, що обшук було проведено у відповідності з вимогами ст.234, 236 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.04.2020р., в присутності ОСОБА_7 , якому була вручена копія вказаного рішення слідчого судді, а також понятих: ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , при цьому проведена слідча дія була зафіксована за допомогою відеозапису, долученого до протоколу обшуку.

Усім учасникам слідчої дії, в тому числі ОСОБА_14 , було роз`яснено їх права та обов`язки, а також про застосування технічних засобів фіксації, зокрема відеокамери марки «Panasonic», в якій містився флеш-носій.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ст.107 КПК України не передбачено, в якій формі, усній чи письмовій, особи, які беруть участь у процесуальній дії, повідомляються про застосування технічних засобів фіксування процесуальної дії. Тому, навіть за відсутності підпису ОСОБА_7 в цій частині протоколу, у апеляційного суду немає підстав стверджувати про те, що його не було повідомлено про застосування технічних засобів.

Складений протокол обшуку від 30.04.2020р. за результатами проведеної слідчої дії відповідає вимогам ст.104 ККК України. Доводи захисника ОСОБА_9 про те, що в заключній частині протоколу відсутні дані про опечатування вилученого майна та не зазначено, чи підписали опечатані пакети всі учасники обшуку, є таким, що не відповідають вимогам закону, оскільки це не передбачено п.3 ч.3 ст.104 КПК України.

Із вказаного вище протоколу також вбачається, що перед його підписанням учасникам процесуальної дії, відповідно до ч.4 ст. 104 КПК України, було надано можливість ознайомитись з текстом протоколу, будь-яких зауважень від них не надійшло, при цьому поняті та ОСОБА_7 засвідчили своїми підписали кожен аркуш вказаного протоколу.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що дійсно відеофіксація проведеного обшуку кілька разів переривалась, однак це відбувалось на нетривалий період часу, 1-2 хв., з технічних причин, у зв`язку з заповненням пам`яті флеш-катки та необхідністю її заміни, що зазначено в самому протоколі обшуку та відеозаписі до нього (т.5,а.к.п.3-10).

Також, на думку апеляційного суду, відсутність лише підпису особи, яка провела обшук, не може ставити під сумнів законність проведеної слідчої дії.

На думку суду, в разі виникнення будь-яких сумнівів щодо законності проведеної слідчої дії, сторона захисту, відповідно до ст.22 КПК України, мала право у суді першої інстанції заявити клопотання про виклик та допит учасників слідчої дії.

Що стосується інших доводів, наведених в апеляційних скаргах, то вони носять загальний характер, є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд не вважає за необхідне наводити спростування на кожен аргумент, викладений в апеляційних скаргах.

При цьому колегія суддів керується висновком Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), зроблений ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Одночасно колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у тому, що він у невстановленому слідством час та місці, всупереч «Положенню про дозвільну систему», затверджену Кабінетом Міністрів України №576 від 12.10.1992р. з наступними змінами, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України №6222 від 21.08.1998р. з наступними змінами, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав боєприпаси до нарізної зброї, які у подальшому зберігав по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

30.04.2020р. в період часу з 08 год. 45хв. до 12 год. 01 хв. під час проведення санкціонованого обшуку у житлі та іншому володінні за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності ОСОБА_7 в одній із кімнат житлового будинку в дерев`яному комоді виявлено та вилучено 12 патронів, калібру 5-45мм, які згідно з висновком судово-балістичної експертизи №0845-к від 30.04.2020р. являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45 мм проміжними патронами, призначеними для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45мм (АКС-74, АКС-74У та ін.). Патрони придатні для стрільби та виготовлені промисловим способом.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, тобто як придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Як вбачається із наданих матеріалів кримінального провадження, стороною обвинувачення, як доказ винуватості ОСОБА_7 за вказаною вище статтею КК України, було надано протокол обшуку від 30.04.2020р. за адресою: АДРЕСА_2 , а також висновок експерта №0845-К від 30.04.2020р. згідно з якими під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 було виявлено та вилучено 12 патронів, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45 мм проміжними патронами, призначеними для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 мм (АКС-74, АКС-74У та ін.) Патрони придатні для стрільби. Патрони виготовлені промисловим способом.

Обвинувачений ОСОБА_7 як в суді першої, так і в апеляційній інстанції свою вину за ч.1 ст. 263 КК України не визнав та пояснив, що знайдені в ході проведення обшуку 12 патронів калібру 5,45 мм йому не належать і їх походження йому невідоме. Також пояснив, що домогосподарства по АДРЕСА_2 та 18-а знаходяться на одній території, а тому члени його сім`ї не розмежовують своє проживання за зазначеними адресами та мають вільний доступ до його житла й користуються ним. Крім того, його дружина ОСОБА_63 має відповідний дозвіл на вогнепальну зброю. Зазначив, що повідомляв працівникам поліції в ході проведення обшуку про те, що патрони йому не належать.

Такі пояснення ОСОБА_7 органом досудового розслідування перевірені та спростовані не були, зокрема, не були допитані інші члени його сім`ї щодо походження та належності вилучених патронів калібру 5,45мм, а також не проведено відповідні експертизи (дактилоскопічна, біологічна, генетична тощо), які б могли підтвердити або спростувати покази обвинуваченого.

Разом з тим, пояснення ОСОБА_7 підтверджуються довідкою №246/2-24 від 15.10.2020р., наданою Старокутською сільською радою, (т.6 а.к.п 72), згідно з даними якої, домогосподарства, які знаходяться в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 межують між собою.

Також із протоколу обшуку від 30.04.2020р. та відеозапису до нього (т.5, а.к.п.3-10) вбачається, що ОСОБА_7 в присутності понятих та інших учасників слідчої дії повідомляв, що вилучені 12 патронів йому не належать та їх походження йому невідоме.

У відповідності до положень ст.62 Конституції України визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, (зокрема, подія кримінального та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення) на слідчого та прокурора.

Аналогічна позиція ЄСПЛ викладена у справі «Капо проти Бельгії» (Capeau v Belgium) № 2914/98 від 13 січня 2005 року, де в п. 25 зазначено, що в кримінальних справах питання доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно зі ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим , якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

На думку апеляційного суду, лише протокол обшуку від 30.04.2020р. разом із похідним від нього доказом - висновком експерта №0845-К від 30.04.2020р., які хоч є належними та допустимими доказами, однак як окремо, так і в своїй сукупності не доводять «поза розумним сумнівом» винуватість ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Пунктом 3 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлені достатні доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

За наведених підстав, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції в цій частині слід скасувати, а кримінальне провадження закрити, у зв`язку не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Що стосується міри покарання, то вона в цілому обрана обвинуваченим у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Так, діючи в межах своїх дискреційних повноважень, при призначенні покарання кожному із обвинувачених, районним судом враховано тяжкість вчинених злочинів, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до особливо тяжких та тяжких злочинів, наслідки, які наступили від їх дій смерть людини, особу кожного із них, зокрема те, що вину вони не визнали, не розкаялися, кожен із них позитивно характеризується за місцем проживання, їх сімейний стан, спосіб життя.
Також при призначенні покарання ОСОБА_6 було враховано його відношення до суспільно корисної праці, зокрема те, що він не працював, одружений, має на утриманні дитину-інваліда, раніше судимий в тому числі за тяжкі корисливі злочини, вчинив злочин в період непогашеної судимості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом було визнано: часткове визнання вини, а обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_14 , окрім вищезазначених обставин, судом присяжних враховано і те, що він одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

З урахуванням усіх встановлених обставин, районний суд прийшов до правильного висновку, що обвинуваченим необхідно призначити покарання за кожен вчинений ними злочин у вигляді позбавлення волі на певний строк, при цьому остаточне покарання визначити за правилами, передбаченими у ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що, на думку апеляційного суду, буде цілком відповідати меті покарання, передбаченій в ст.50 КК України.
З огляду на вказані вище обставини, підстав для застосування вимог ст.ст.69,75 КК України немає.
Разом з тим, слушними є доводи захисника ОСОБА_9 в частині того, що, суд першої інстанції безпідставно визнав рецидив злочинів - обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Як було встановлено районним судом та перевірено в апеляційній інстанції, ОСОБА_7 вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.06.2012 року був засуджений за ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі та звільнився 21.06.2012 року по відбуттю покарання. Судимість за вказаний злочин у законному порядку погашена, а тому ОСОБА_7 є особою, в силу ст. 89 КК України не судимою, у зв`язку з чим із мотивувальної частини вироку слід виключити обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочинів.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що виключення вказаної обставини, що обтяжує покарання та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України, не дають підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.
Що стосується позиції потерпілої ОСОБА_10 , яка просила призначити обвинуваченим більш суворе покарання, то її думка була врахована судом першої інстанції, однак не є вирішальною і не може бути підставою для скасування по суті правильного судового рішення (Постанова Верховного Суду від 2 жовтня 2018 у справі № 752/8309/16-к).
На переконання колегії суддів, доводи, викладені в апеляційній скарзі потерпілої про невідповідність призначеного обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_14 покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх особам через м`якість, є безпідставними, оскільки призначене остаточне покарання повністю відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації та є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Жодних інших обставин, які не були враховані районним судом при призначенні покарання обвинуваченим, в поданій апеляційній скарзі потерпілою не наведено.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд першої інстанції діяв згідно з вимогами ч.1 ст. 129 КПК України, відповідно до якої, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Щодо розміру відшкодованого матеріального збитку потерпілій, то в цій частині колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційних скарг захисників обвинувачених та зменшення розміру відшкодування, оскільки судом першої інстанції було стягнуто чітко підтверджену розрахунковими документами матеріальну шкоду, витрачену на поховання чоловіка на загальну суму 80666 грн. 90 коп.

Колегія суддів вважає, що надані потерпілою ОСОБА_10 документи на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди засвідчують факт продажу товарів та надання послуг, пов`язаних із похованням її чоловіка ОСОБА_18 , при цьому такі документи містять усі необхідні реквізити, а тому доводи апелянтів про те, що надані докази не являються розрахунковими документами, є безпідставними.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст.ст.23, 1167 ЦК України у відповідності до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд, приймаючи рішення про часткове задоволення цивільних позовів у частині відшкодування моральної шкоди, належним чином мотивував своє рішення та обґрунтовано прийняв до уваги характер вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, те, що внаслідок їх дій було вбито рідну для потерпілої людину, наявність на її утриманні малолітньої дитини, а також те, що потерпіла була змушена змінити звичний образ життя, її молодий вік, матеріальний стан.

За таких обставин, стягнута на користь потерпілої сума на відшкодування моральної шкоди у розмірі 300000 гривень відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Також не допустив суд помилки і при вирішенні питання щодо стягнення на користь потерпілої ОСОБА_64 витрат на правову допомогу.

Долю речових доказів суд першої інстанції вирішив у відповідності до ст. 100 КПК України, з підстав, зазначених у мотивувальній частині вироку. З таким рішенням суду погоджується і колегія суддів та вважає його обґрунтованим, а тому підстав для скасування його в цій частині не вбачає.
Апеляційний суд позбавлений можливості дати юридичну оцінку доводам апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_12 щодо скасування арешту, накладеного ухвалою Першотравневого районного суд м. Чернівці від 08.04.2020р. на автомобіль марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки районним судом рішення щодо вказаного вище заходу забезпечення прийнято не було. На думку колегії суддів, вищевказані доводи захисника можуть бути розглянуті судом першої інстанції в порядку ст.537, 539 КПК України.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_9 щодо необхідності повернення грошових коштів, вилучених під час обшуку від 30.04.2020р., то їм судом першої інстанції була надана вмотивована та обґрунтована відповідна правова оцінка, з якою погоджується й суд апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_12 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , та апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_65 залишенню без задоволення, при цьому вирок районного суду слід скасувати щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України, а провадження в цій частині закрити, в іншій частині вирок щодо обвинувачених слід змінити.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково, а апеляційні скарги: захисника адвоката ОСОБА_12 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення.

На підставі ст. 417 КПК України вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2021р. щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити у зв`язку не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2021р. щодо ОСОБА_6 за ст. 257, ч.3 ст. 28, п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, ч.3 ст.263, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України та ОСОБА_7 за ст. 257, ч.3 ст. 28, п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 : «рецидив злочинів».

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 257, ч.3 ст. 28, п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263 України до покарання:

- за ст. 257 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч.3 ст.28, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у вигляді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

У решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в той самий строк з моменту вручення їм копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3