Справа № 950/390/21
Провадження № 1-кп/950/119/21
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2021 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000033, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; уродженець смт Чаплинка, Чаплинського району Херсонської області, освіта середня; не одружений; не працює; фактично проживає: АДРЕСА_1 ), раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
Суд визнав доведеним, що в порушення вимог ст. 28 Конституції України та вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» ОСОБА_3 безпричинно, умисно систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати позитивних емоцій, негативних переживань тощо.

Так, ОСОБА_3 24.09.2020 о 15 год. 30 хв., перебуваючи за місцем фактичного проживання по АДРЕСА_1 вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , а саме: вчинив домашнє насильство, під час якої ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, не спричинивши фізичного насильства, що і визнав у судовому засіданні. За вказані дії постановою Лебединського районного суду Сумської області від 30.11.2020 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу.

Продовжуючи свої злочинні дії, 24.11.2020 о 19 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи вдома, влаштував сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої ображав її брутальною лайкою, чим вчинив домашнє насильство. За вказані дії постановою Лебединського районного суду Сумської області від 09.12.2020 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 25.11.2020 о 20 год. 30 хв., перебуваючи за спільним місцем проживання зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , влаштував сварку з останньою, погрожував застосуванням фізичної сили, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, не причинивши фізичного болю, чим вчинив психологічне насильство по відношенню до останньої. За вказані дії постановою Лебединського районного суду Сумської області від 02.12.2020 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді арешту на строк 7 (сім) діб.

Не зупиняючись на вчиненому, діючи з єдиним злочинним умислом, направленим на вчинення домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , близько 13 год. 00 хв. 08.02.2021 року ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, почав ображати свою співмешканку ОСОБА_5 , виражаючись в її адресу нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю та порушив її спокій.

Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_3 по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 , остання зазнала психологічного насильства, яке виразилось в словесних образах, погрозах, які викликали у останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя та сімейних відносин.

ОСОБА_3 своїми умисними, протиправними діями, які виразилися у систематичному вчиненні психологічного насильства, стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя та сімейних відносин, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 126-1 КК України домашнє насильство.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та суду пояснив, що вони з ОСОБА_5 виховують спільну дитину. Після вживання алкоголю він з причин ревнощів дійсно вчиняв відносно потерпілої умисні дії за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. При цьому він неодноразово приходив додому, ображав останню нецензурною лайкою, звинувачував у зраді, що призводило до постійних сварок.

Допитана у судовому засіданні 12.04.2021 потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що дійсно, ОСОБА_3 неодноразово висловлював в її бік образи та застосовував нецензурну лайку. Відвідуючи їх спільну дитину за місцем їх проживання, обвинувачений міг раптово змінити настрій та почати її в чомусь звинувачувати та ображати. Не витримуючи таких дій з боку обвинуваченого, ОСОБА_5 була вимушена викликати поліцію. Після відбуття ОСОБА_3 стягнення у виді арешту, останній заспокоївся та не вчиняв сварок. Однак у лютому 2021 року знову почав телефонувати, починаючи розмови з образ. Вказані події спричинили у потерпілої постійне відчуття страху, вона почала боятися, що ОСОБА_3 знову може прийти до неї додому та зчинити сварку. Крім того, постійні переживання почали викликати у неї стрибки артеріального тиску, вона втомилася від таких протиправних дій ОСОБА_3 , не витримувала постійних безпідставних агресивних висловлювань в її адресу.

Також, ОСОБА_5 суду пояснила, що після останньої події ОСОБА_3 змінився, не вживає алкоголю, поводить себе належним чином у зв`язку із чим просила його суворо не карати.

Ураховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

За встановлених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину - ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставини, визначені у ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, на підставі статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він не працює, на обліку в лікаря нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_3 , обставини, що пом`якшують його покарання, те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, позицію потерпілої, яка хоча і вказала на вчинення відносно неї протиправних дій, однак просила обвинуваченого суворо не карати, суд вважає необхідним призначити покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт.

Суд вважає, що саме покарання у виді громадських робіт буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосувався.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті) годин.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1