Справа № 183/727/21
№ 1-кп/183/930/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Таромське м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, командир 1 взводу 2 відділення рота охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
09 вересня 2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдання доручених йому за посадою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

Однак, 22 грудня 2020 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 25 січня 2021 року, коли солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 22 грудня 2020 року солдат ОСОБА_3 умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою; АДРЕСА_3 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за межами військової частини до 25 січня 2021 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Показав, що дійсно у вказану в обвинувальному акті дату, він самовільно залишив військову частину, в зв`язку з тим, що він є сиротою, а його бабуся з дідусем похилого віку, які залишилися на його утриманні, погано себе почували, а командування йому відмовило в наданні відпустки, внаслідок чого він самовільно залишив в/ч і весь цей час знаходився вдома де доглядав за дідусем, з яким стався епілептичний приступ, внаслідок якого він не мав змоги себе обслуговувати, а після стабілізації стану його здоров`я він одразу самостійно повернувся до військової частини. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, є особою раніше не судимою, на обліку у лікарів не перебуває (а.п.21), за місцем проходження служби характеризується задовільно (а.п.39), злочин вчинено внаслідок тяжких сімейних обставин, бажає й надалі проходити військову службу.
Щире каяття ОСОБА_3 , з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (а.п.19) визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, враховуючи наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, суд вважає необхідним призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті 407 КК України та призначити покарання у виді службового обмеження, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та виправлення засудженого.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 6 (шести) місяців службового обмеження з відрахуванням 15 % його грошового забезпечення в дохід держави.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1