УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу підозрюваного ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №120 151 001 000 038 98 від 03.04.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга підозрюваного ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №120 151 001 000 038 98 від 03.04.2015 року.

В обґрунтування скарги особа, яка її подала посилається на те, що 03 червня 2019 року старшим слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № №120 151 001 000 038 98 від 03.04.2015 року ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

З оскарженим повідомленням про підозру ОСОБА_4 не погоджується та вважає його таким, що не відповідає дійсності, оскільки в даному повідомленні зазначено, що він вчинив розтрату та заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненим повторно, шляхом вчинення підпису у платіжних відомостях напроти графи «Ректор ОСОБА_6 » всупереч установленому порядку передбаченого наказом Міністерства освіти і науки України № 557 від 02.09.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» на протязі 2012 року .

ОСОБА_4 звертає увагу слідчого судді, що оскаржуване повідомлення про підозру базується на висновку № 1988/1989 від 08.05.2018 року комісійної судової економічної експертизи по кримінальному провадженню №0003898.

Жодного належного та допустимого доказу, які б надавали підстави його обґрунтовано підозрювати в скоєнні кримінальних правопорушень у справі кримінального провадження немає.

З копії висновку № 1988/1989 комісійної судової економічної експертизи від 08.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0003898, який ліг в основу повідомлення про підозру, йдеться про інших осіб « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_4 » , тобто не про нього, слідує, що ОСОБА_4 не вчинив жодного порушення, в тому числі кримінального правопорушення.

Стосовно обґрунтування його невинуватості у проголошеному йому повідомленні про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст.191 КК України ОСОБА_4 зазначає, що в акті ревізії Державної фінансової інспекції України від 02.03.2016 року №04-21/1, яка проводила перевірку фінансово-господарської діяльності Національного медичного університету імені О.О. Богомольця за період з 01.10.2012 по 01.12.2015 рр. і виявила певні порушення, які в подальшому лягли до висновку № 1988/1989 комісійної судової економічної експертизи від 08.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0003898, зазначено наступне:

Відповідальним за відображені в акті ревізії порушення визначено колишнього ректора НМУ ім.. О.О. Богомольця, член-кор. НАМН України, д. мед. н., проф. ОСОБА_6 . На той час ОСОБА_4 обіймав посаду проректора з науково-педагогічної роботи.

На сторінках 46-47 акту ревізії зазначено, що відповідно до наказу від 05.10.2012 №518 «Про встановлення надбавок» з 01.10.2012 по 31.12.2012 за рахунок коштів спеціального фонду неправомірно встановлено надбавки до посадового окладу за високі досягнення у праці, виконання особливо важкої роботи, складність, напруженість у роботі в розмірі 100% проректорам ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .. Також, відповідно до наказів від 18.12.2012 року №649, від 18.12.2012 року №604 з порушенням здійснено преміювання в грудні 2012 року проректорів ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ..

В повідомлені про підозру зазначено, що ОСОБА_4 , будучи «службовою особою, наділеною правом підпису на бухгалтерських документах, використовував своє службове положення та мав корисливий умисел на розтрату коштів на користь третіх осіб та на свою користь». Однак, ОСОБА_4 вважає таке твердження, що жодним чином не відповідає дійсності ні з фактичної, ні з юридичної точки зору, оскільки накази від 05.10.2012 №518 «Про встановлення надбавок», від 18.12.2012 року №649, від 18.12.2012 року № 604 «Про преміювання» видавав і підписував ректор університету ОСОБА_6 особисто. Крім того, Національному медичному університету листом МОЗ України від 16.02.2012 року №12.01-06/236А за підписом заступника Міністра - керівника апарату ОСОБА_13 надавалось право на виплату надбавки в розмірі 100 % до посадового окладу, виплати премії та надання матеріальної допомоги ректору Університету та проректорам. Копія цього листа мається в матеріалах кримінального провадження № 0003898. Відповідно до цього листа Міністерства охорони здоров`я України від 15.02.2012 року вих. №12.01-06/237П, наданого у відповідь на лист Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця від 09.02.2012 року вих. №120/1-277, який було зареєстровано в Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця за вх. № 437 від 16.02.2012 року про надання згоди Міністерства охорони здоров`я України на виплату надбавки в розмірі 100 відсотків від посадового окладу, виплати премії та надання матеріальної допомоги ректору та проректорам Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця на 2012 рік має важливе значення для встановлення істини у справі. Копія цього листа відповідно до клопотання ОСОБА_9 була долучена до матеріалів справи № 0003898, яке було подане старшому слідчому СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 05.02.2019 року

Також наказами по Університету № 591 від 31.12.2005 року та № 318 від 28.07.2008 року «Про делегування прав», підписаними ректором Університету член-кор. АМН України, д. мед. н., проф. ОСОБА_6 , ОСОБА_4 делегувалися права на підпис «усіх банківських, бухгалтерських та фінансових документів». Таким чином, виконуючи накази ректора про встановлення надбавок до посадових окладів та преміювання від 05.10.2012 №518, від 18.12.2012 року №649, від 18.12.2012 року №604, ОСОБА_4 одночасно виконував накази ректора № 591 від 31.12.2005 року та № 318 від 28.07.2008 року «Про делегування прав», ставивши свій підпис у відомостях на виплату грошей, а не в наказі, яким це вирішувалось.

Стосовно висновку № 1988/1989 комісійної судової економічної експертизи від 08.05.2018 року у кримінальному провадженні № 0003898 на якому будується повідомлення про підозру зазначається, що порушення допущені ОСОБА_4 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 зазначає, що у своїй господарський діяльності Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця, відповідно до Статуту Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця, де зазначено, що університет підпорядкований МОЗ України та заснований МОЗ України. Фінансування та розподілення коштів на господарську діяльність, в тому числі на оплату праці здійснюється з бюджету МОЗ України та письмових розпоряджень, у певних випадках, МОЗ України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1298 від 30 серпня 2002 р. «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» слідує, що : «…4. Надати право керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків: а) установлювати працівникам цих установ, закладів та організацій конкретні розміри посадових окладів та доплат і надбавок до них; б) надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання; в) затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах коштів на оплату праці. Преміювання керівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, їх заступників, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці….». За наявності зазначеного вище листа МОЗ України, Національному медичному університету листом МОЗ України від 16.02.2012 року №12.01-06/236А за підписом заступника Міністра - керівника апарату ОСОБА_13 надавалось право на виплату надбавки в розмірі 100 % до посадового окладу, виплати премії та надання матеріальної допомоги ректору Університету та проректорам. Ніякого кримінального правопорушення та навіть будь якого іншого порушення немає.

У зв`язку з чим, ОСОБА_4 вважає повідомлення про підозру таким, що не відповідає статті 277 КПК України та дійсності просить слідчого суддю його скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримали в повному обсязі, просили задовольнити з обставин, викладених в ній, крім іншого зазначили, що підозра була вручена ОСОБА_4 за викликом його до слідчого в якості свідка, тобто з порушенням процедури повідомлення про підозру.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні, оскільки наведене стороною захисту не відповідає дійсності, була зустрічна звірка, документів, наданих захисником в оригіналах в матеріалах кримінального провадження не було до повідомлення про підозру. Крім іншого, в ЄРДР відомості внесені 03.04.2015 року, а оскарження підозри можливо по кримінальним провадженням, відомості про які внесені до ЄРДР після 16.03.2018 року.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали скарги з доданими до неї документами, дійшов до таких висновків.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право підозрюваного, його захисника чи законного представника оскаржити повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні провадженню №120 151 001 000 038 98 від 03.04.2015 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 191 КК України.

03 червня 2019 року старшим слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № №120 151 001 000 038 98 від 03.04.2015 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України

Із поданої скарги вбачається, що підставою для скасування повідомлення про підозру заявник вважає, те що підозра ґрунтується лише на висновку комісійної судової економічної експертизи, в якій наявні помилки щодо прізвища відповідальної особи, та слідчим не прийнято до уваги лист Міністерства охорони здоров`я, ні підставі якого здійснювалося преміювання, а також не враховано, що ОСОБА_4 самостійно рішення про преміювання не приймав, наказу не підписував, лише видаткові накладні, тобто слідство ведеться односторонньо, сторона захисту вважає відсутній склад кримінального правопорушення з юридичної точки зору.

Відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються Главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі, якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Доводи підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника щодо відсутності складу кримінального правопорушення та наявності помилок щодо прізвища ОСОБА_4 та однобічності досудового розслідування беззаперечно заслуговують на увагу, однак перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України, не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч.1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий. Слідчий суддя має визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до кримінального правопорушення, та чи є підозра обґрунтованою, щодо виправдання подальшого розслідування .

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення не є предметом розгляду слідчого судді, оскільки повинні перевірятися при розгляді обвинувального акту в суді.

Посилання заявника та його захисника на порушення процедури повідомлення про підозру, оскільки 03.06.2019 року ОСОБА_4 викликався для участі у процесуальній дії для допиту в якості свідка, натомість йому було повідомлено про підозру є безпідставними, оскільки такі дії в повній мірі узгоджуються із положеннями статті 278 КПК України щодо вручення повідомлення про підозру саме в день його складання, враховуючи, що повідомлення про підозру датоване 03.06.2019 року, тобто в той день, коли і було безпосередньо вручено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372, 481 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу підозрюваного ОСОБА_4 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №120 151 001 000 038 98 від 03.04.2015 року залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1