Справа № 462/2210/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/21/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного

районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порошково, Перечинського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,

засуджено за ч.1 ст. 187 КК України до чотирьох років позбавленні волі; за ч.2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_9 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 постановлено рахувати з 13 березня 2019 року, тобто з часу його фактичного затримання.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_11 , будучи раніше судимим 12 листопада 2018 року Залізничним районним судом м. Львова за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин, а саме: 23 січня 2019 року, близько 03 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні Головного залізничного вокзалу станції Львів, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Двірцева, 1, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, повторно таємно викрав сумку, зі слів потерпілої ОСОБА_12 вартістю 250 грн., в середині якої знаходився паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення, посвідчення застрахованого пенсіонера, членський квиток, свідоцтво про загальнообов`язкове соціальне страхування, карта реквізит "Ощадбанк" та грошові кошти в сумі 220 грн., чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 470 грн.

Крім цього, ОСОБА_11 13 березня 2019 року близько 12 год. 00 хв., перебуваючи між вул. Залізничною та 1-м пероном головного залізничного вокзалу станції Львів, поблизу пл. Двірцевої у м. Львові, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад на ОСОБА_13 , поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я в момент заподіяння, що проявилось в завданні удару, внаслідок якого потерпілий впав на землю та втратив свідомість, заволодів особистим майном потерпілого, а саме: гаманцем помаранчевого кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 470 грн., поясною сумкою, в якій знаходились грошові кошти в сумі 50 грн., рюкзаком в середині із одягом, двома парами кросівок марки "Reebok", "Nike" та мобільним телефоном марки "Nokia 105", чим завдав потерпілому майнову шкоду на загальну суму 4420 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 заперечує свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому за ч.1 ст. 187 КК України злочину та просить не брати до уваги показання потерпілого ОСОБА_13 і скасувати вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 грудня 2021 року, направивши такий до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просять скасувати вирок і направити такий на новий судовий розгляд в частині притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 187 КК України, думку прокурора про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , останній не оспорює притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 185 КК України, а заперечує вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.

Таким чином, відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та його невинуватість у вчиненні розбою відносно потерпілого ОСОБА_13 є безпідставними, оскільки вони спростовуються рядом доказів, які визнані судом достовірними і належними.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, логічно пов`язаними між собою, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана у відповідності до вимог ст. 94 КПК України об`єктивна оцінка і правильно покладеними місцевим судом в основу обвинувального вироку.

Зокрема, показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_13 про те, що у середині березня 2019 року приблизно о 14 год., перебуваючи на залізничному вокзалі у м. Львові, особа румунської національності, нанесла йому удар у скроню, від якого він знепритомнів. Прийшовши до тями, побачив обвинуваченого ОСОБА_6 із сумочкою, який сидів на ньому та обшукував кишені. Зазначив, що отямився від болю в плечі, оскільки ОСОБА_11 припікав йому таке сигаретою. Ствердив, що добре впізнає в особі, яка йому нанесла удар і викрала речі саме ОСОБА_14 .

За умови доволі детального опису подій потерпілим, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо можливості у потерпілого ОСОБА_13 роздивитися зовнішні ознаки чоловіка, який здійснив на нього напад та заволодів його майном і в подальшому, за цими зовнішніми ознаками беззаперечно та однозначно впізнати обвинуваченого ОСОБА_14 .

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується проаналізованими місцевим судом письмовими доказами: а саме протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_13 від 13 березня 2019 року (т. 1, а.с. 8- 9); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 13 березня 2019 року (т. 1, а.с. 20-23); протоколом огляду предметів від 14 березня 2019 року та фототаблицею до нього (т.1, а.с. 38-39); постановою про визнання речових доказів від 14 березня 2019 року (т.1, а.с. 40); висновком експерта №199 від 27 березня 2019 року, щодо ступеня тяжкості, механізму утворення та локалізації виявлених у потерпілого ОСОБА_13 тілесних ушкоджень (т.1, а.с. 46); протоколом пред`явлення речей для впізнання від 26 березня 2019 року та фототаблицею до нього (т.1, а.с. 52-53); протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_15 від 26 березня 2019 року (т.1, а.с. 58-60).

Відтак, зважаючи на рівень аргументованості показань потерпілого ОСОБА_13 , колегія суддів вважає їх переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються з іншими вищенаведеними доказами по справі, допустимість та належність яких, не викликає сумніву.

Отже, виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зміст і спрямованість протиправного діяння ОСОБА_6 , з врахуванням характеру та динаміки дій обвинуваченого, за наявності причинного зв`язку між його діями та наслідками, беззаперечно утворюють склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, про що вірно мотивовано у вироку суду.

Крім цього, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_6 про заперечення вини у вчиненні кримінального правопорушення як такі, що дані з метою уникнення останнім кримінальної відповідальності за скоєне.

Таким чином, на думку колегії суддів, досудове розслідування та судовий розгляд були проведені належним чином з дотриманням вимог КПК України, докази по справі зібрані у законний спосіб. Надавши перевагу одним доказам над іншими, суд мотивував у вироку свої висновки.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і визначив таке, в межах санкцій ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, 70 КК України та є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 грудня 2020 року відносно ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4