Справа № 502/555/21
УХВАЛА

06 липня 2021 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кілія, кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_5 , обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 135 ч. 1, ст. 286 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні з розгляду даного кримінального провадження захисником заявлено клопотання про зміну раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_5 є особою, яка судимостей не має при цьому, інвалідом безстроково (захворювання очей), має постійне місце проживання та утриманців оскільки перебуває у цивільному шлюбі, тобто міцні соціальні зв`язки, та не має наміру переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчиняти нові злочини. При цьому на думку захисника обвинувачений свою вину визнає та не зможе якимось чином перешкоджати кримінальному провадженню. Тобто на теперішній час ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні. Крім цього під час тримання під вартою у обвинуваченого погіршився стан здоров`я та існує реальна загроза втрати ока у зв?язку з чим йому потрібна операція, що підтверджується відповідними медичними документами з ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор». На підставі викладеного захисник просить задовольнити клопотання у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав та просить його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання захисника заперечує, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, здійснювати вплив на свідків та потерпілу, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інший злочин, в зв`язку з чим підстави для зміни застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні. Також прокурор зазначив, що погіршення стану здоров`я обвинуваченого не може бути підставою для зміни раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки у медичній частині ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» наявна можливість надавати йому необхідну медичну допомогу.

Заслухавши заявлене захисником клопотання, думку інших учасників процесу, судом встановлено наступне.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.04.2021 року до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого у подальшому продовжувався і, спливає 02.08.2021 року.
Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с.) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Разом з тим відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v.Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Згідно з ч. 1-6 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю. Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_5 :
- є особою, яка судимостей не має;
- інвалід 3 групи безстроково (захворювання органів зору);
- потребує лікування у зв`язку з погіршенням стану здоров`я;
- має постійне місце проживання;
- перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, тобто міцні соціальні зв`язки у місці постійного проживання;
- під час допиту в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі і щиро розкаявся;
- до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, більш ніж 4 місяці, від органів досудового розслідування не переховувався та кримінальному провадженню жодним чином не перешкоджав.
Також судом достовірно встановлено що у потерпілої відсутні претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого і цивільний позов нею не заявлено.
Оскільки в судовому засіданні прокурором були доведені обставини передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведені обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу), суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а також покласти на нього обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування заперечень проти клопотання захисника.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Суд приходить до висновку, що достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та зможе запобігти виникненню ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України може бути домашній арешт із забороною залишати місце проживання у певний період доби та покладанням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 194, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника - задовольнити.

Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною залишати житло з 21.00 години до 07.00 години, строком на 60 діб.

Зобов`язати ОСОБА_5 за першою вимогою з`являтися до прокурора, або суду, а також покласти на нього обов`язки:

- не відлучатися за межі району, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або навчання;
- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою по даному кримінальному провадженню.
Контроль за поведінкою обвинуваченого який перебуває під домашнім арештом покласти на працівників ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали в частині зміни запобіжного заходу та покладання на обвинуваченого обов`язків становить 60 діб - до 04.09.2021 року включно.
Ухвала припиняє свою дію 05.09.2021 року.
Після оголошення ухвали негайно звільнити ОСОБА_5 з під варти.

Копію ухвали після оголошення вручити учасникам процесу.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1