ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1003/21 Провадження 1-кп/636/651/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

за участі потерпілої ОСОБА_4 ,

за участі захисника адвоката ОСОБА_5 ,

за участі обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження №0000020 від 06.01.2021, за обвинувальним актом, який надійшов від Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду з 12.03.2021 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України.

Ухвалою від 17.03.2021 справу призначено до судового розгляду.

До початку судового розгляду кримінального провадження прокурором заявлено письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримала.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вказував на те, що винуватість його підзахисного у вчиненні інкримінованих йому злочинів не доведена жодними доказами, винуватим він себе не визнає, просив суд врахувати наявність у ОСОБА_6 соціальних зв`язків, та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Так, відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Тобто, наведена норма закону містить посилання саме на обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, саме до спливу визначеного строку тримання під вартою.

Суд, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, наявність попередніх судимостей, не надання стороною захисту жодних доказів на підтвердження факту існування міцних соціальних зав`язків у обвинуваченого за місцем постійного мешкання, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєні інкримінованих злочинів - до 10 років позбавлення волі, вважає доведеним той факт, що на теперішній час реально існують ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик можливого переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчинення ним іншого злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. При цьому слід зауважити, що пред`явлення обвинувачення у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, існування яких встановлено при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які продовжують існувати теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінюючи в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; ту обставину, що перебуваючи на волі він може продовжити злочинну діяльність, та вчинити інші кримінальні правопорушення, те, що ОСОБА_6 ніде офіційно не працює, не має законного джерела доходу, що певною мірою свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання; а тому доходить висновку, що застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, продовжити стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому судом враховується те, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалі слідчого судді від 19.01.2021 та в ухвалах суду від 17.03.2021, 12.05.2021 ризики суттєво зменшились або перестали існувати. Посилання захисника на недоведеність вини обвинуваченого, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання прокурора, суд вважає безпідставними та передчасними, оскільки докази винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень на теперішній час судом не досліджувались, оцінка вказаним доказам судом не надана.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Приведені обставини, на думку суду беззаперечно свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобіганню ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи сукупність досліджених судом обставин та тяжкість покарання за злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою до 60 днів, тобто до 21.08.2021, та відповідно відмовити у задоволенні клопотання захисника про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 331, 350, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів, тобто до 21.08.2021.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1