Справа №635/882/21
Провадження № 1-в/635/227/2021
УХВАЛА

08 червня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська Луганської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.09.2009 Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із випробуванням на іспитовий строк 2 роки;

-11.05.2011 Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільненого від відбуття покарання 26.06.2014 на підставі ухвали Брянківського міського суду від 18.06.2014 згідно положень ЗУ «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014;

-26.05.2016 Лисичанським міським судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання із випробуванням на іспитовий строк 2 роки;

засудженого 06 квітня 2018 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання в порядку статті 81 КК України,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до статті 81 КК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Від прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 в матеріалах справи містять заява проводити розгляд у його відсутність.

Засуджений ОСОБА_3 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» також подали заяви про розгляд даної справи у їх відсутність.

У відповідності до положень частини п`ятої статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомлена про поважні причини неявки.

Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає клопотання засудженого ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , останній засуджений 06 квітня 2018 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2019 року зараховано ОСОБА_3 в строк відбуття покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 06 квітня 2018 року строк попереднього ув`язнення з 26 вересня 20017 ро5ку по 08 травня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року.

Як вбачається з характеристики на засудженого, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.09.2017. Під час тримання в державній установі «Старобільський слідчий ізолятор» режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 12.06.2018 відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», за час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має, заохочувався три рази. Працевлаштований на виробництві установи до цеху №2 на дільниці з виготовлення розкладачки, шезлонга, крісла, складових до велосипеда, до праці ставиться задовільно. Підтримує рівні взаємовідносини із іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Частково приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно та відповідально. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи не проявляє. Участі у суспільному житті відділення не приймає. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Творчість», до реалізації програми ставиться без зацікавлення. Відповідно до статей 110, 112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з сестрою та дружиною, шляхом телефонних розмов, отримання посилок та листування. За вироком суду у засудженого ОСОБА_3 виконавчі листи відсутні та позовної заборгованості не має. Засуджений ОСОБА_3 на профілактичних обліках під час відбування покарання не перебував.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 , останній за період відбування покарання мав три заохочення та жодного стягнення.

Відповідно до положень статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

За змістом пункту 2 частини третьої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 лютого 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до частини другої статі 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 судом враховано, що останній за місцем відбування покарання характеризується з посереднього боку, за ввесь строк відбування покарання засуджений має лише три заохочення, тоді як з 26.09.2017 знаходиться в місцях позбавлення волі. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що дані про особу ОСОБА_3 , його характеристика в установі виконання покарань свідчать про те, що засуджений лише став на шлях виправлення, а відтак критично оцінює доводи засудженого, що він довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Відтак, суд не знаходить підтвердження доводів засудженого, що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_3 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний.

Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 2/3 призначеного покарання та наявність трьох заохочень, не може свідчити про достатність підстав для умовно-дострокового звільнення особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ?

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до статті 81 КК України відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1