Справа № 443/500/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/16/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лучани, Жидачівського району Львівської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України й призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Вирішено питання з судовими витратами, накладеним арештом на майно та речовими доказами.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , 25.01.2018 близько 14 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , та рухаючись ним автомобільною дорогою, що в с. Отиневичі Жидачівського району Львівської області, при проїзді її ділянки в районі будинку АДРЕСА_3 , грубо порушив вимоги Р. 1 п. п. 1.2, 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка»); Р. 2 п. 2.3 б), д); Р. 12 п. п. 12.1; 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись із швидкістю в межах 61-73 км/год (згідно висновку експерта № 1273 судово-автотехнічної експертизи від 20.11.2018), що є перевищенням встановленої у населеному пункті швидкості 50 км/год. та вибираючи при виконанні маневру повороту праворуч таку траєкторію, яка повторювала б конфігурацію заокруглення і забезпечувала б рух автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , без втрати поперечної стійкості, не врахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до втрати керованості автомобілем, як наслідок, до виїзду, без причин технічного характеру, на ліве по ходу його руху узбіччя дороги і в подальшому до зіткнення з бетонним містком. Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, пасажири автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , ОСОБА_13 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12/2018 від 26.02.2018, отримала травматичний шок І-ІІ ступеня, закритий перелом верхньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, закритий правобічний перелом лобкової кістки із незначним зміщенням, забійну рану лівого колінного суглобу, перелом обох сідничних кісток зі зміщенням кісткових відламків, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; ОСОБА_11 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 13/2018 від 15.02.2018, отримала закритий багатоуламковий перелом хірургічної шийки та великого горба правої плечової кістки із задовільним положенням кісток, фрагментів і незначним зміщенням, перелом акроміального кінця правої ключиці без зміщення кісткових фрагментів, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я; ОСОБА_14 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 15/2018 від 05.02.2018, отримала тупу поєднану травму тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми голови з крововиливами під м`які мозкові оболонки, множинні двобічні переломи ребер з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до гострої внутрішньої крововтрати, про що свідчать дані судово-медичної експертизи її трупа: крововилив під м`які оболонки головного мозку, множинні двобічні переломи ребер з ушкодженням пристінкової та вісцеральної плеври легень, наявність в правій та лівій плевральних порожнинах близько 1500 мл темно-червоної, рідкої крові та близько 200 г рихлих, темно-червоних її згортків, ушкодження печінки, наявність в черевній порожнині близько 1000 мл рідкої темно-червоної крові, крововиливи на внутрішніх поверхнях серця (плями Мінакова), виражене малокрів`я внутрішніх органів, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження і перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Не погоджуючись із зазначеним вироком, прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікації дій та доведеності вини ОСОБА_7 , просить вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2020 року скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання із іспитовим терміном 3 роки. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На переконання прокурора, ураховуючи те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, об`єктивна сторона якого виразилася у грубому порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося ДТП із спричиненням двом потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень та одній потерпілій тілесних ушкоджень, від яких настала смерть, а також те, що виконання його роботи безпосередньо не пов`язано із керуванням транспортним засобом, суд першої інстанції безпідставно не призначив додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційних вимог, думку потерпілих, які просили не позбавляти ОСОБА_7 права керування транспортними засобами, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду, що ніким не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Санкція частини другої статті 286 КК України надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи.
Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер, відтак питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується з урахуванням обставин конкретної справи, даних про особу винного та інших обставин, які суд при вирішенні такого питання визнає необхідними для постановлення законного, справедливого та достатнього покарання.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 основного покарання і вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Незастосування до винуватого додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд належним чином мотивував, врахувавши, що вчинений злочин є необережним, і навівши обставини, які пом`якшують покарання та знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного. Окрім цього, судом враховано, з чим й погоджується колегія суддів апеляційного суду, що автомобіль є єдиним засобом за допомогою, якого обвинувачений може дістатись до місця праці, що розташоване на значній відстані від місця його проживання, на його утриманні перебуває малолітній син 2016 р.н., обвинувачений не має іншого виду заробітку, тому позбавлення останнього водійських прав у свою чергу позбавило б його сім`ю коштів для існування, думку потерпілих, які як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді просили не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання, оскільки він тривалий час забезпечував та забезпечує доставку їх та інших працівників до місця праці.

Судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, обставини кримінального провадження в їх сукупності,відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності,відтак доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності застосування додаткового покарання не підлягають до задоволення.

Поміж тим, апеляційна скарга прокурора не містить достатнього обґрунтування на підтвердження того, що призначене ОСОБА_7 покарання є явно несправедливим через його м`якість, оскільки незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке в даному випадку має альтернативний характер, не може свідчити про його явну несправедливість.

Ураховуючи вищенаведене, суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, і дійшов вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому лише основного покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за своєю суворістю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування вироку місцевого суду, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4