КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.03.2021 задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , та змінено запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт відносно підозрюваного ОСОБА_6 , із забороною йому у період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Цією ж ухвалою покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:у період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи; здати на зберігання до відповідного органу державної влади закордонний паспорт чи інший документ, що надає право виїзду за межі України.
Строк дії ухвали встановлено до 24.04.2021, та ухвалено звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 , посилаючись на те, що висновок слідчого судді щодо відсутності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та особі підозрюваного.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину - позбавлення волі на строк до 7 років, вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Встановлено, що 30.01.2020 Держаним бюро розслідувань у кримінальному провадженні № 0000858 від 05.07.2019 направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Крім того, перебуваючи під дією запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0004969 від 12.12.2017, розслідування якого здійснюється детективами Національного антикорупційного бюро України, ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення, що на думку апелянта, свідчить про можливість його переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, експертів, підозрюваних та потерпілого у даному кримінальному провадженні, сховати та спотворити незібрані докази у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи корисливий характер інкримінованих йому дій.
Апелянт зазначав, що підозрюваний має фінансову та фізичну можливість на будь-якій стадії кримінального провадження перетнути кордон України та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Про вказане свідчить та обставина, що підозрюваний протягом останніх п`яти років понад 40 раз виїжджав за межі України, має декілька паспортів для виїзду за кордон, та володіє значними майновими активами, в тому числі і за кордоном, що підвищує ймовірність ризику його переховування.
Також, прокурор зазначав, що 29.12.2020 в ході проведення обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_6 , останній самостійно, всупереч законної вимоги слідчого, залишив місце проведення слідчої дії, та сховав мобільний термінал, із абонентським номером, які йому належать та перебували у постійному користуванні, що на думку апелянта, свідчить про те, що підозрюваний сховав речі, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Крім того, більшість осіб, які можуть бути свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні, можуть бути особисто та опосередковано знайомі з ОСОБА_6 , їх неправомірні дії нерозривно пов`язані між собою. У органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що використовуючи свій вплив, ОСОБА_6 має можливість впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки перебувають у матеріальній залежності. Вказане підтверджується рапортом старшого о/у УСР в м. Києві ДСР НП України ОСОБА_9 від 25.12.2020, про те, що ОСОБА_10 після викрадення 08.12.2020 ОСОБА_11 та затримання підозрюваних, намагалась вирішити питання щодо надання потерпілими хибних показань.
Апелянт посилався також на існування вірогідності того, що ОСОБА_6 , використовуючи своє матеріальне становище та соціальні зв`язки, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом вчинення кримінальних правопорушень, що можуть містити ознаки корупції, здійснювати підкуп свідків, інших осіб, тощо.
Крім того, ОСОБА_6 в ході проведення обшуку за місцем свого проживання 29.12.2020 на законну вимогу слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 щодо необхідності не залишати місце проведення слідчої дії, не підкорився слідчому та таємно залишив місце свого проживання, поїхавши в невідомому напрямку. Під час вручення 29.12.2020 письмового повідомлення про підозру, ОСОБА_6 намагався залишити своє місце знаходження та на пропозицію отримати у присутності його адвоката повідомлення про підозру відмовився, що на думку прокурора, свідчить про неналежну процесуальну поведінку та спроби перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення притягнення його та інших учасників злочину до передбаченої законом кримінальної відповідальності.
Відповідно до доводів клопотання про зміну запобіжного заходу, поданого захисником ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 в порядку ст. 201 КПК України, як підставу для зміни запобіжного заходу зазначено неналежне забезпечення надання медичної допомоги ОСОБА_6 , а також потреба термінової організації лікування та догляду за матір`ю ОСОБА_6 у зв`язку із погіршенням стану здоров`я останньої.
Однак, як зазначав апелянт, під час перебування під вартою ОСОБА_6 забезпечено додержання права останнього на належну медичну допомогу, зокрема в частині проведення медичного обстеження та відповідного лікування згідно встановленого діагнозу, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами.
Крім того, відповідно до наданої до клопотання медичної документації матері підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_13 , остання хворіє на тяжку хворобу упродовж останніх 20 років, проте медична документація про погіршення її здоров`я на час подання клопотання, як стверджує сторона захисту, не надано. А тому, на переконання апелянта, сумнівними є доводи сторони захисту щодо наявності фактів ускладнення та погіршення стану здоров`я ОСОБА_13 , та необхідності організації медичної допомоги та догляду за ОСОБА_13 безпосередньо підозрюваним ОСОБА_6 , з огляду на те, що в доданих до клопотання матеріалах міститься договір про надання платних медичних та інших послуг із Лікарнею Ізраїльської онкології, виписки за результатами обстежень у Всеукраїнському центрі Радіохірургії, клінічної лікарні «Феофанія» Державного управління справами.
Прокурор зазначав, що з урахуванням наведеного, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, оскільки лише перебування ОСОБА_6 під вартою зможе забезпечити запобігання можливості ухилення останнього від органів розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків, експертів, потерпілого та підозрюваних у цьому та інших кримінальних провадженнях та перешкоджати іншим чином.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, та зазначив, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005028 від 08.12.2020 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 189 КК України, та ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України.
28.12.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в організації вчинення незаконного позбавлення волі та викрадення людини з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіюванням йому фізичних страждань, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 146 КК України, та в організації вимоги передачі чужого майна, з погрозою вбивства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 189 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31.12.2020 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27.02.2021 включно.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.02.2021 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0005028до 08.06.2021.
Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.02.2021 продовжено строк дії ухвали про тримання під вартою ОСОБА_6 до 24.04.2021.
10.03.2021 захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням в порядку ст. 201 КПК України, в якому просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт в нічний час доби з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.03.2021 задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , та змінено ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, із забороною йому у період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Цією ж ухвалою покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:у період доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи; здати на зберігання до відповідного органу державної влади закордонний паспорт чи інший документ, що надає право виїзду за межі України.
Строк дії ухвали встановлено до 24.04.2021, та ухвалено звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.
З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно частини 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.
Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.
Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.
Дійшовши висновку про задоволення клопотання захисника в інтересах підозрюваного про зміну запобіжного заходу, слідчим суддею встановлено, що матеріали судового провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 189 КК України.
Разом з тим, врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , конкретні обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його роль у їх вчиненні, та часу, протягом якого підозрюваний утримується під вартою, слідчим суддею встановлено недоведеність прокурором подальшого існування у кримінальному провадженні ризиків підозрюваного переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховання або спотворення будь-якої з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідків чи експертів у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення
Врахувавши нові обставини, які не були предметом перевірки слідчих суддів під час застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наявність нових обставин, які суттєво зменшують ризики, визначені ст. 177 КПК України, дані, що характеризують особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей та матір пенсійного віку, яка потребує лікування та постійного догляду, конкретні обставини справи та роль ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, час, протягом якого підозрюваний утримувався під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про невиправданість подальшого застосування найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою й можливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статей 194, 201 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для подальшого застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовано задовольнив клопотання захисника, змінивши підозрюваному запобіжний захід на більш м`який.

Доводи, на які посилається прокурор в обґрунтування апеляційної скарги, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про зміну підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у певний час доби.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки сама лише тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора з наведених підстав.
Та обставина, що 30.01.2020 Державним бюро розслідувань у кримінальному провадженні № 0000858 від 05.07.2019 направлено до суду першої інстанції обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, не впливає на правильність висновків слідчого судді у даному судовому провадженні, з урахуванням відсутності на час розгляду клопотання судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Інші наведені прокурором доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді про невиправданість подальшого застосування найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , та можливості зміни такого запобіжного заходу на домашній арешт в певний час доби.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
Крім того, як зазначив прокурор під час апеляційного розгляду, та не заперечується учасниками судового провадження, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0005028 направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті, тобто досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005028 станом на день розгляду апеляційної скарги закінчено.
З урахуванням наведеного, із закінченням стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005028 припиняється і судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги прокурора.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 201, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3