Справа № 199/2501/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000121, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська звернувся слідчий за погодженням із прокурором із вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого послався на те, що в провадженні СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000121 за ст.187 ч.3 КК України, порушене за тим фактом, що 04 квітня 2021 року о 06 годині 40 хвилин за адресою м. Дніпро, вул. Чайковського, 18 ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 здійснили напад з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло. 04 квітня 2021 року о 07 годині 20 хвилин в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення затримано ОСОБА_4 , в ході обшуку якого слідчим виявлено та вилучено сумку чорного кольору, мобільний телефон «Samsung», банківську картку. Вказані речі та документи визнано речовими доказами постановою слідчого. З викладених підстав, посилаючись на те, що зазначені речі та документи мають значення речових доказів для розслідуваного кримінального провадження, слідчий просив задовольнити його клопотання в повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні в повному обсязі з викладених у клопотанні підстав.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що майно, зазначене в клопотанні не конкретизоване, а також не доведено його значення для розслідуваного кримінального провадження.

Підозрюваний підтримав правову позицію свого захисника.

Вислухавши учасників розгляду клопотання та дослідивши матеріали поданого слідчим клопотання, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000121 від 04 квітня 2021 року, кваліфікованому за ст.187 ч.3 КК України та розпочатому за тим фактом, що 04 квітня 2021 року о 06 годині 39 хвилин до будинку АДРЕСА_1 увірвались троє осіб з арматурами, пістолетом та, погрожуючи застосуванням зброї, заволоділи майном ОСОБА_10 .

За наданою ОСОБА_10 та ОСОБА_9 інформацію про обставини вчиненого розбійного нападу співробітниками УПП ГУНП в Дніпропетровській встановлено, що підозрювані особі могли використовувати автомобіль «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , який було виявлено біля будинку АДРЕСА_2 , а у цьому автомобілі трьох осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , яких затримано в той же день 04 квітня 2021 року о 07 годині 20 хвилин в порядку ст.208 КПК України, в подальшому також в той же день повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

В ході проведеного при затриманні ОСОБА_4 його особистого обшуку слідчим виявлено та вилучено сумку чорного кольору, мобільний телефон «Samsung», банківську картку.

04 квітня 2021 року вказані вище речі та документи, виявлені і вилучені під час обшуку ОСОБА_4 , постановою слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області визнані та залучені в якості речових доказів по кримінальному провадженню №0000121.

За змістом ст.ст.131, 132, 167, 170 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасове вилучення майна та арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.

Частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом ст.ст.168, 208, 234, 236 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, в тому числі затриманої особи.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2, 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.173 ч.1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України, тобто наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Аналізуючи наведені слідчим в його клопотанні фактичні обставини, як підстави для задоволення клопотання, в контексті долучених до клопотання матеріалів як доказів таких фактичних обставин, з урахуванням на вказані вище положення чинного кримінального процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що в ході розгляду такого клопотання знайшли своє підтвердження всі заявлені слідчим і обов`язкові для встановлення обставини, як то факт вчинення підозрюваними особами діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, та початок кримінального провадження за ознаками цього кримінально караного діяння, правова кваліфікація якого та встановлений кримінальним процесуальним законом обов`язок доказування зумовлюють необхідність доведення слідчим події кримінального правопорушення, винуватості особи у його вчиненні тощо. Доказування здійснюється за допомогою відповідних доказів, різновидом яких є речові докази, значення яких, в свою чергу, мають речі та документи, тимчасово вилучені слідчим в ході обшуку затриманого в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_4 в рамках розслідуваного кримінального провадження №0000121. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що слідчий просить накласти арешт на вказане майно, вилучене в ході обшуку, яке має суттєве значення для встановлення та виключне значення для доведення важливих обставин у розслідуваному кримінальному провадженні, а також досягнення його дієвості, оскільки це майно можливо зберегло на собі сліди та/або містить інші відомості, що можуть бути використані як докази, отримати які іншим способом неможливо, при цьому існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження цього майна, враховуючи викладені в ст.173 ч.2 КПК України обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, однак частково за виключенням речей і документів, відносно яких слідчим не доведено їх значення як речових доказів для розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 168, 170, 173, 208, 234, 236, 309, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000121, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України, задовольнити частково.

Накласти в рамках кримінального провадження №0000121 арешт на майно, вилучене 04 квітня 2021 року в ході обшуку у затриманого в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_4 , а саме на:

?мобільний телефон «Samsung»

з позбавленням власника (володільця) вказаного вище майна права відчужувати, будь-яким чином розпоряджатись та користуватись зазначеним майном.

У задоволенні іншої частини клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного провадження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1