Справа № 346/4455/19
Провадження № 1-кп/346/131/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
неповнолітніх потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
законних представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/131/21, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22.03.2019 року за № 0000248 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Опорець Сколівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не судимого,
який обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.156 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
обвинувачений вчинив розпусні дії щодо малолітніх осіб.

Злочин вчинено за наступних обставин.
Обвинувачений перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 . Вони проживали за вищевказаною адресою його проживання. З ними проживала малолітня дочка ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Протягом 2017-2019 років (в тому числі 10.03.2019 року) обвинувачений, перебуваючи за вказаним місцем свого проживання, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з використанням безпорадного стану, який виразився в нерозумінні значення та змісту вчинюваних дій, неможливістю чинити опір вказаною малолітньою потерпілою, вчиняв відносно неї розпусні дії, які виражались в оголенні останньої, дотиках до її статевих органів та інших частин тіла.
Крім того, обвинувачений вчинив розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, влітку 2018 року обвинувачений, перебуваючи за вищевказаним місцем свого проживання, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з використанням безпорадного стану, який виразився в нерозумінні потерпілою значення та змісту вчинюваних дій, неможливістю чинити опір вказаною малолітньою потерпілою, вчинив відносно неї розпусні дії, які виразились в дотиках до грудей останньої, проникненні руками під одяг, намаганні проникнути під її нижню білизну та непристойній розмові з нею про цілування її пупка.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково та пояснив, що він перебував з малолітніми потерпілими у хороших відносинах, добре до них ставився, всі дії які вчиняв за їхньою добровільною згодою. У вчиненому він розкаюється, просить суворо не карати, врахувавши, що ним добровільно повністю відшкодовано моральну шкоду потерпілій ОСОБА_7 у розмірі 10 000 грн., та частково (виходячи з розміру 100 000 грн.) - потерпілій ОСОБА_6 у розмірі 2 000 доларів США. Він вважає, що вказаний розмір відшкодування цій потерпілій є достатнім і в іншій частині її цивільний позов не визнає.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї вини, пред`явлене йому обвинувачення повністю доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами:
- показами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що обвинувачений був їй вітчимом і вони разом із її матір`ю проживали з ним у с. Лісна Слобідка Коломийського району протягом двох років. Приблизно влітку 2018 році обвинувачений почав дозволяти відносно неї непристойні вчинки, коли її матері не було вдома. Він просив її робити йому масаж спини. Мав місце випадок, коли вона прибирала в його кімнаті, а запропонував зробити їй масаж. Вітчим поклав її на спину та почав знімати з неї одяг і нижню білизну, торкався статевих органів, проникав руками під її нижню білизну, облизував та цілував її груди. Під час цього він був одягнутий. Обвинувачений просив її нікому не розповідати про це, оскільки їй ніхто не повірить, давав гроші, коли вона хотіла втекти, то він перешкоджав їй, кидав її на ліжко. Гроші у вітчима потерпіла брала через те, що хотіла щоб він її швидше відпустив. Коли була можливість, то вона йшла на прогулянки щоб не залишатися з вітчимом наодинці. Вона під час непристойної поведінки вітчима завжди була твереза, вперше вживала алкоголь в квітні 2019 року. Факти непристойної поведінка вітчима мали місце приблизно один раз в один чи півтора місяця. Коли обвинувачений вчиняв вказані дії, то вона відчувала страх, розуміла, що це не правильно, опиралася, затулялася руками та ногами, однак, не кричала.
Востаннє такі дії обвинувачений вчинив 10 березня 2019 року, коли мати поїхала до своєї матері в м.Коломию. Обвинувачений просив її показати йому її статеві органи, називав їх «перлиною» та пропонував гроші в сумі 100, 200 та 500 грн. Вітчим лягав біля неї, вона просила залишити її в спокої, телефонувала до матері.
Вони із сестрою вперше розповіли про дії вітчима бабусі, яка розповіла про це матері потерпілої. Сама потерпіла не розповіла матері, тому що боялася, що та їй не повірить, оскільки остання дуже кохала вітчима. Щодо міри покарання обвинуваченого, то потерпіла наполягає на суворому покаранні у виді семи років позбавлення волі;

- показами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що влітку 2018 року вона приїхала в гості до своєї тітки ОСОБА_8 в с. Лісна Слобідка Коломийського району. Вранці її тітка та сестра ОСОБА_11 (інша потерпіла) поїхали з дому по справах, а вона ще спала у них вдома. ОСОБА_12 розбудив її, погладжуючи по щоках. Після того, як вона прокинулася та одяглася, він запропонував їй лягти поруч з ним. Вона лягла, оскільки раніше часто це робила, і він нічого поганого їй не робив. Однак, обвинувачений почав гладити її по грудях та по інших частинах тіла, не знімаючи її одягу, намагався проникнути рукою під її нижню білизну, а вона намагалася забрати його руку. Це тривало не довго. Після цього вона пішла в іншу кімнату, а потім - на вулицю. Вказані дії обвинуваченого мали місце лише один раз, і вона не розповідала про це ні тітці, ні сестрі, тому що боялася, що їй не повірять.
Згодом вона розповіла про це ОСОБА_11 , яка зізналася, що обвинувачений з останньою також допускав подібні вчинки. Вони разом розповідали про це її старшій сестрі потерпілої ОСОБА_7 , однак, та не повірила їм. Щодо міри покарання обвинуваченому, то потерпіла також наполягає на вищевказаному покаранні.;

-показами свідка ОСОБА_13 , яка є бабусею неповнолітніх потерпілих, про те, що 19.03.2019 року потерпілі прийшли до неї в гості та розповіли, що обвинувачений за гроші просив ОСОБА_11 показати її «перлину». ОСОБА_14 розповідала, що ці дії обвинувачений вчиняв близько десяти разів, переконавшись у відсутності інших осіб. Коротченкова ОСОБА_15 розповіла, що влітку 2018 року вона приїхала в гості до тітки, де разом з ОСОБА_11 купалися в надувному басейні, а обвинувачений підглядав як вони переодягалися, а ввечері він торкався частин тіла ОСОБА_15 нижче її пупка.
Після того як діти розповіли це, вона зателефонувала їхнім матерям та повідомила їм про вказані випадки. 23.03.2019 року вона забрала дочку та онуку проживати до себе в м.Коломию;
-показами свідка ОСОБА_16 , яка пояснила суду, що у березні 2019 року вона та потерпілі, які є її сестрами, приїхали до бабусі на день народження. Потерпілі сказали, що хочуть щось розповісти батькам. Спочатку вони не зізнавалися, однак, згодом розповіли, що ОСОБА_12 вчиняє неправильні вчинки відносно ОСОБА_14 , за що дає їй гроші. Зокрема, ця потерпіла розповіла, що вітчим дав їй гроші за те, щоб вона дозволила поцілувати її тіло в області грудної клітки, однак, вона відмовила йому. Він збільшував суми коштів від 100 до 200, а потім - 500 грн., після чого вона кричала і втекла. Також сестра розповідала, що обвинувачений непристойно чіплявся до неї як тільки мати виходила з дому або працювала в парниках. Крім того, потерпіла ОСОБА_14 розповідала про те, що обвинувачений демонстрував їй свої статеві органи та показував відео порнографічного характеру. Потерпіла ОСОБА_15 розповідала, що обвинувачений торкався до її статевих органів. Неповнолітні потерпілі за гроші робили масаж обвинуваченому.
Мав місце випадок, коли обвинувачений поцілував ОСОБА_15 , намагався проникнути рукою під її джинси, після чого вона сказала, що все розповість мамі, і тоді він припинив свої дії. Потерпіла ОСОБА_14 часто пояснювала наявність у неї особистих грошових коштів тим, що їх дав дядько ОСОБА_17 , бо він її любить. Однак це не привертало уваги, оскільки він справляв враження порядної людини. Через декілька днів її сестра, потерпіла ОСОБА_15 , сказала, що вони зі ОСОБА_14 все розповіли бабусі. Після цих ситуацій дівчата змінилися в своїй поведінці в негативний бік, що тривало до моменту їх зізнання про вчинювані обвинуваченим дії щодо них.

-показами спеціаліста, психолога ОСОБА_18 , яка пояснила суду, що до неї звернулася ОСОБА_19 щодо надання її дочці психологічної допомоги у зв`язку із вчиненням відносно неї розпусних дії її вітчимом. Психолог зазначила, що потерпіла ОСОБА_11 на вигляд доросла, у неї добре сформоване тіло на її вік. Зі слів потерпілої психолог дізналася, що обвинувачений готувався до вказаних дій, переконувався у відсутності вдома матері дівчинки, періодично заходив до неї у кімнату, роздягав її, що фактично передувало статевому акту (хоча до нього не доходило), та мало не менш негативний та травмуючий вплив на потерпілу. Спеціалістом за допомогою відповідних методик та тестів визначено щирість у відповідях на запитання з боку потерпілої в межах допустимої норми. Те, що потерпіла тривалий час не розповідала матері та іншим дорослим, може бути пов`язано з тією особливістю, що жертви певних обставин не вірять в те, що їм може хтось допомогти, відчувають переживання щодо втрати довіри та нормальних стосунків, а також страх. Те, що потерпіла отримувала від обвинуваченого грошові кошти, свідчить про нерозуміння в силу малолітнього віку всієї серйозності ситуації, відсутності належного рівня критичного мислення. Зі ОСОБА_14 психолог працювала декілька сеансів, їй потрібна була систематична допомога;
-протоколом огляду предмету, відповідно до якого 21.03.2019 року оглянуто мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 , марки «Хiomi» з аудіо-записом на диктофон, на якому зафіксовано голос обвинуваченого ОСОБА_4 та матері потерпілої ОСОБА_8 . Під час цих розмов обвинувачений визнає, що вчиняв непристойні дії відносно потерпілої і просить пробачення (том 1, а.с.137-150);
-висновком судово-психіатричного експерта № 97/2019 від 15.05.2019 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 психічними розладами не страждає та не страждала в період вчинення відносно неї інкримінованих обвинуваченому дій, їй не притаманні індивідуально-психологічні особливості, які суттєво впливали б на її поведінку, зокрема, схильність до вигадування, навіювання, фантазування. Під час вчинення відносно неї кримінального правопорушення вона не розуміла значення і зміст вчинюваних з нею дій та не могла чинити опір, перебувала у безпорадному стані (том 1, а.п. 125-132);
-висновком експерта від 22.04.2019 року № 66 про те, що на момент проведення експертизи потерпіла ОСОБА_6 статевої зрілості не досягла, цілісність дівочої пліви не порушена (не ушкоджена ( том 1, а.п. 135));
-висновком судово-психіатричного експерта № 100/2019 від 16.05.2019 року про те, що потерпіла ОСОБА_7 психічними розладами не страждає та не страждала в період вчинення відносно неї інкримінованих обвинуваченому дій, їй не притаманні індивідуально-психологічні особливості, які суттєво впливали б на її поведінку, зокрема, схильність до вигадування, навіювання, фантазування. Під час вчинення відносно неї кримінального правопорушення вона не розуміла значення та зміст вчинюваних з нею дій з урахуванням розуміння морально-етичної та соціально-юридичної сторін, не могла чинити опір, перебувала у безпорадному стані (том 1, а.п. 156-161);
Суд на підставі положень частин 2 і 5 ст.97 КПК України визнає допустимими доказами вищевказані показання свідків, надані зі слів малолітніх потерпілих, оскільки такі показання є допустимими доказами згідно з іншими правилами допустимості доказів та підтверджуються іншими дослідженими доказами.
Щодо поданого захисником клопотання в порядку ст. 89 КПК України про визнання недопустимими протоколу огляду предмету від 23.03.2018 року, в ході якого оглянуто мобільний телефон потерпілої та аудіо записи, зроблені на диктофон вказаного пристрою, а також постанови про визнання його речовим доказом від 23.03.2019 року, то слід зазначити наступне. Своє клопотання захисник мотивує тим, що оперативно-розшукова діяльність може здійснюватися виключно оперативними підрозділами визначених законом органів, проведення оперативно-розшукових дій іншими особами та організаціями заборонено. Однак, суд вважає таке клопотання необґрунтованим, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не спростовував, що така розмова дійсно відбувалася між ним та матір`ю потерпілої ОСОБА_8 . Стороною захисту не наведено підстав для сумніву, що на вказаному записі зафіксовано голос обвинуваченого. Крім того, вказаний носій звукозапису здобуто без порушення порядку його отримання, адже він добровільно наданий потерпілою ОСОБА_6 .. Зазначення в протоколі дати його складання як «23.03.2018» є очевидною опискою замість правильного «23.03.2019». Постанова ж про визнання вказаного носія речовим доказом від 23.03.2019 року не є доказом факту чи обставин, які підлягають встановленню під час судового розгляду, а є процесуальним документом, для якого чинним КПК України не передбачено можливість визнання його недопустимим.
Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст.156 КК України, оскільки він вчинив розпусні дії щодо малолітніх осіб ( розбещення малолітніх осіб).
Суд вважає, що згідно зі ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Обставинами, які згідно зі ст..66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є добровільне і повне відшкодування ним моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 в розмірі 10 000 грн. та часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_6 (виходячи з розміру заявленого відшкодування - 100 000 грн.), що стверджується письмовими заявами законних представників цих потерпілих від 15.10.2020 року (т.2, а.п.49,50).
При призначенні покарання суд також враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем проживання (том 1, а.п. 228). має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, суд враховує зміст досудової доповіді від 11.11.2019 року, згідно з якою виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та становить середню небезпеку для суспільства та окремих осіб (том 1, а.п. 52-54).

З наведених підстав суд вважає занадто суворим запропоноване стороною обвинувачення та потерпілих покарання у виді семи років позбавлення волі.
Тому суд дійшов висновку, що обвинуваченим слід призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст.156 КК України, а саме у виді позбавлення волі, однак, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з максимальним розміром іспитового строку та покладенням на засудженого частини обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Призначення додаткового покарання є недоцільним.
Запобіжний захід у виді застави залишити до набрання вироком законної сили без змін.
Питання про речовий доказ слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

Цивільний позов законного представника ОСОБА_6 , поданий в інтересах останньої, про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд вирішує з урахуванням глибини і тривалості душевних страждань потерпілою Так, суд бере до уваги перенесені нею страждання, нервові потрясіння, душевні переживання, а також необхідність прикладення зусиль для відновлення звичайних життєвих зв`язків, порушених протиправною поведінкою обвинуваченого. Тому з урахуванням засад розумності, справедливості, та часткового відшкодування обвинуваченим шкоди у розмірі 2 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 55 560 грн., суд вважає достатнім розміром здійсненого відшкодування. Тому в задоволенні даного позову слід відмовити.
В задоволенні цивільного позову представника ОСОБА_21 , поданого в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 , слід відмовити у зв`язку із повним відшкодуванням обвинуваченим моральної шкоди, завданої злочином.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 128, 129, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.156 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На підставі п.2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 96 050 гривень, залишити ОСОБА_4 без змін до набрання вироком законної сили.
В задоволенні цивільних позовів законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , поданий в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , та представника потерпілої ОСОБА_21 , поданий в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, в розмірі відповідно 55 560 гривень та 10 000 гривень відмовити у зв`язку із добровільним відшкодуванням ОСОБА_4 моральної шкоди.
В задоволенні цивільного позову законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , поданого в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, в розмірі 44 440 гривень відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.
Речовий доказ: мобільний телефон «Xiaomi», золотистого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_6 , переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, повернути потерпілій ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1