Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2214/21
Провадження № 1-кс/758/1357/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні АТ АКБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), в рамках кримінального провадження за № 0000001 від 11.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду міста Києва із клопотанням, яке погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні АТ АКБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Клопотання мотивоване тим, що протягом 2017-2020 років на підставі договорів про сплату пайових внесків, складання договорів купівлі-продажу деривативу або ж купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна залучались кошти від фізичних осіб-інвесторів на купівлю квартир у житлових багатоквартирних будинках на території м. Черкаси, Черкаської області, м. Києва та Київської області.
В подальшому встановлено, що кожне ЖК здійснює будівництво багатоповерхових житлових будинків, використовуючи у протиправній діяльності різні генпідрядні підприємства, підприємства-забудовники та підприємства-покупці.
Службові особи генпідрядних підприємств, підприємств-забудовників та підприємств-покупців систематично використовують у своїй діяльності декілька схем із привласнення коштів фізичних осіб-інвесторів, завищення вартості житла та мінімізації податкових зобов`язань, а саме: будівництво та продаж багатоповерхових житлових будинків здійснюється на підставі договорів про сплату пайових внесків: залучені кошти від фізичних осіб інвесторів (які здійснюють купівлю квартири) не використовують за цільовим призначенням, а здійснюють виплати фізичним-особам підприємцям та ряду юридичних осіб за нібито виконання будівельно-монтажних робіт, надання будівельних послуг або ж купівлю будівельних матеріалів, хоча фактично дані будівельно-монтажні роботи або ж постачання будівельних матеріалів не здійснюється.
Під час реалізації нерухомого майна (квартир) через підприємства та інвестиційні фонди від імені та в інтересах яких діє КУА, у відділах продажу житлових комплексів менеджер пропонує суму вартості нерухомого майна розбити на дві рівні частини шляхом укладення двох договорів, один з яких є договором купівлі-продажу деривативу (укладається із підконтрольною забудовнику компанією з управління активами, а другий договір купівлі-продажу майнових прав (укладається із забудовником, який перебуває на загальній системі оподаткування та є платником ПДВ).
При цьому підписання договору купівлі-продажу деривативу не надає права власності на придбане нерухоме майно, а фактично зобов`язує власника житлового комплексу (продавця) в подальшому укласти договір купівлі -продажу майнових прав на певну квартиру в житловому комплексі. Після укладення договору купівлі-продажу деривативу, сторони укладають договір купівлі - продажу майнових прав, після чого покупець отримує право власності на придбані квадратні метри та сплачує другу частину грошових коштів, але вже іншому підприємству.
Отримані від продажу «деривативу» грошові кошти перераховуються на підприємства з ознаками «фіктивності» та «транзитні» підприємства, де в подальшому вони обготівковуються. За рахунок другої частини грошових коштів останні фінансують будівництво.
Вищевказані протиправні схеми використовують у своїй діяльності ряд суб`єктів підприємницької діяльності, які безпосередньо мають відношення до будівництва Житлових комплексів.
В ході відпрацювання встановлено, що у своїй злочинній діяльності службові особи відповідних суб`єктів підприємницької діяльності використовують розрахункові рахунки у банківських установах, які зазначені у клопотанні.
У зв`язку з викладеним, у слідства виникла необхідність у тимчасовому доступі до документів, які містять банківську таємницю, а саме інформації по банківських рахунках, що відкриті в АТ АКБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , МФО НОМЕР_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Тільки шляхом отримання тимчасового доступу до інформації по вищевказаним розрахункових рахунках у період часу з 01.01.2017 по теперішній час можна: встановити осіб, які причетні до заволодіння коштами; отримати інформацію щодо подальшого перерахунку грошових коштів на користь невстановлених в ході досудового розслідування осіб; встановити осіб, які здійснювали відкриття, закриття та користування вищевказаним банківським рахунком; перевірити реальне надходження грошових коштів за надані послуги та товари з метою призначення та проведення економічної експертизи.
У разі, якщо вказані документи не будуть вилучені або будуть знищені, слідство не буде мати змоги довести всіх обставин даного кримінального правопорушення, оскільки ці документи можуть бути єдиним доказом їх протиправної діяльності.
Таким чином, одержати в межах розслідування вказаного кримінального провадження тимчасовий доступ до копій наведених вище документів і їх вилучення в інший спосіб, окрім, як на підставі рішення суду неможливо.
Таким чином, у володінні АТ АКБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », знаходяться документи, що містять в собі відомості, які відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 162 КПК України відносяться до банківської таємниці.
Згідно ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Крім цього, враховуючи, що вказана документація знаходиться у володінні службових осіб АТ АКБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які можуть бути зацікавленими у результатах досудового розслідування та причетними до вчинення кримінального правопорушення, що розслідується, то в такому разі орган досудового розслідування приходить до висновку, що повідомлення вказаних осіб щодо розгляду вказаного клопотання про тимчасовий доступ до документів може створити реальну загрозу зміни або знищення документів, можливість тимчасового доступу до яких може бути надана слідчим суддею, внаслідок чого вказане клопотання, згідно ч. 2 ст. 163 КПК України, може бути розглянуте слідчим суддею без виклику осіб, у володінні яких вони знаходяться.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася.
Згідно з ч. 2 ст. 163 КПК України представник АТ АКБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в судове засідання не викликався.
Неявка слідчого та представника особи, у володінні якої знаходиться інформація, у відповідності до ст. 163 КПК України не перешкоджає розгляду вказаного вище клопотання.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалася на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.
Згідно з ч.5 ст.132 КПК України при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Частиною 5 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: відомості, які можуть становити банківську таємницю.
Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, органам Національної поліції - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу або за рішенням суду.
У клопотанні слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, в супереч п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України не обґрунтовано неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Крім цього, ч. 3 ст. 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
В клопотанні не доведено наявність достатніх підстав вважати, що у слідства відсутня можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
В матеріалах клопотання слідчого відсутні достатні докази для обґрунтування вжиття заходів забезпечення кримінального провадження та неможливості попереднього збору доказів в порядку ст. 93 КПК України.
Отже, застосуванням заходу забезпечення кримінального провадження органи досудового розслідування намагаються досягти мети, яка саме таким заходам не властива. Зокрема, це стосується випадків, коли у клопотанні порушується питання про тимчасовий доступ до речей і документів з метою збирання доказів (абз. 2 пп. 9 п. 2.5 р. 2 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ).
В клопотанні не доведена наявність достатніх підстав вважати, що документи, до яких слідчий просить надати тимчасовий доступ, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, окрім того, відомості, що містяться в документах, можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, звертається із клопотанням.
Тому, дослідивши зміст клопотання та перевіривши надані до матеріалів клопотання документи слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання, оскільки слідчим в клопотанні не доведені зазначені вище обставини.
Керуючись ст. 131, 132, 159, 163-166, 309 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні АТ АКБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), в рамках кримінального провадження за № 0000001 від 11.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1