Справа № 127/5077/21
Провадження №11-сс/801/194/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
слідчого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадина України, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України,

в с т а н о в и в :

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_9 24.02.2021 року близько 17:30 год. перебуваючи разом із ОСОБА_11 у автомобілі марки «Mazda 626» червоного кольору із державним номерним законом НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку села Гавришівка, Вінницького району Вінницької області. В цей час у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований не законне позбавлення волі ОСОБА_11 з метою його залякування для подальшого збагачення за рахунок потерпілого. Реалізовуючи свій злочинний умисел, всупереч волі ОСОБА_11 , маючи на меті збагачуватись за його рахунок ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заборонили ОСОБА_11 покидати автомобіль, при цьому погрожуючи застосуванням фізичної розправою.
Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , всупереч волі ОСОБА_11 , вивезли його в ліс неподалік села Гавришівка Вінницького району Вінницької області, накази йому вийти із автомобіля марки «Mazda 626» червоного кольору із державним номерним законом НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , побоюючись висловлених погроз, виконав наказ ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , після чого, ОСОБА_11 вийшов із вказаного автомобіля та між ними виникла розмова з приводу збагачення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , за рахунок потерпілого, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 наказали ОСОБА_11 сісти до вказаного автомобіля та проїхати з ними, після чого вказані особи направились до кінцевої зупинки громадського транспорту «Бучим-ліс» де продовжили його утримувати проти його волі, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_11 направились на вказаному автомобілі за адресою вулиця Щорса у місті Вінниця продовжуючи утримувати ОСОБА_11 проти його волі у автомобілі приблизно до 20:30 год. Проте ОСОБА_11 в момент початку руху вказаного автомобіля відчинивши задні дверцята вийшов із вказаного автомобіля та зник із місця вчинення злочину.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 близько 16:30 год. домовились між собою здійснити вимагання у знайомого їм ОСОБА_11 грошових коштів за нібито існуючий борг перед ОСОБА_10 .
Реалізовуючи вказану змову, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 діючи спільно, з корисливим мотивом і метою, домовились по телефону із ОСОБА_11 про зустріч поблизу зупинки громадського транспорту «Лугова» у м. Вінниця, при цьому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 взяли із собою спеціальне знаряддя заздалегідь заготовлене для нанесення тілесних ушкоджень, а саме предмет, зовні схожий на пістолет та предмет зовні схожий на ніж.
Далі близько 17:30 год. 24.02.2021 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під`їхали до місця призначеної зустрічі на автомобілі «Mazda 626» червоного кольору із державним номерним законом НОМЕР_1 , та зустрівшись із ОСОБА_11 наказали йому, щоб він сідав у автомобіль, після чого почали рух у напрямку села Гавришівка Вінницького району Вінницької області, приїхавши за вказаною адресою ОСОБА_9 сказав ОСОБА_11 про те, що йому потрібні грошові кошти у сумі 20 000 грн., на що ОСОБА_11 відповів, що у нього не має вказаної суми, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 наказали ОСОБА_11 сісти до вищевказаного автомобіля та продовжити рух у напрямку зупинки громадського транспорту «Бучми-ліс». Під час руху до вказаного місця ОСОБА_10 у грубій формі, застосовуючи ненормативну лексику, усно висловив ОСОБА_11 незаконну вимогу передати йому грошові кошти в сумі 20 000 грн. в рахунок погашення вищевказаного неіснуючого боргу до 20:00 год. 24.02.2021 року, погрожуючи в разі невиконання цієї вимоги нанести йому тілесні ушкодження. Вказану погрозу ОСОБА_11 сприйняв як реальну для виконання. Прибувши до вищевказаного місця ОСОБА_10 вийшов із автомобіля та пішов у невідомому напрямку, у цей час ОСОБА_9 висунув ОСОБА_11 вимогу, щоб останній в даний момент передав йому 1000 грн. а інші 19 000 грн. на наступний день та повідомив, якщо ОСОБА_11 погодиться то він його відпустить до ранку наступного дня додому на, що ОСОБА_11 погодився. Після цього, ОСОБА_10 сів до вказаного автомобіля та продовжили руху напрямку вул. Брацлавська, 1 у м. Вінниці до банкомату, щоб ОСОБА_12 зняв кошти у сумі 1000 грн. та передав ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , після чого останній зняв із вказаного банкомату грошові кошти у сумі 1000 грн. та передав їх ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_12 запитав чи може він бути вільним на останньому ОСОБА_9 повідомив, що ні та він має передати йому грошові кошти у сумі 5 000 грн., тоді ОСОБА_11 може бути вільним до ранку наступного дня.
В подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , продовжуючи свій спільний злочинний умисел, наказали ОСОБА_11 , щоб останній сів до автомобіля, ОСОБА_11 побоюючись висловлених погроз виконав вказаний наказ, після чого останні почали рух на автомобілі у напрямку вул. К. Широцького у м. Вінниці, прибувши до вказаного місця припаркували вказаний автомобіль та повідомили, що у разі відмови у передачі грошових коштів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , то останні вивезуть ОСОБА_11 у ліс та вчинять відносно останнього фізичну розправу із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ножа. В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заборонивши покидати автомобіль ОСОБА_12 , почали рух на вказаному автомобілі, під час початку руху вказаного автомобіля відчинивши задні дверцята ОСОБА_12 вийшов із вказаного автомобіля та зник із місця вчинення злочину. Після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_9 залишили місце події та розпорядились грошовими коштами у сумі 1000 грн. на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_11 матеріального збитку на вказана суму.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2021 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував його тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушеннях, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років, наявні ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема впливати на свідків, потерпілого.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, мотивуючи свої вимоги тим, що слідчим суддею не враховано, що слідчим в клопотання про застосування запобіжного заходу відповідно до п.5 ч.1 ст.181 КПК України не викладені фактичні обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків зазначених в клопотанні та не вказав посилання, що підтверджують ці обставини, а лише перераховував деякі ризики наведені в ст.177 КПК України. Крім того, слідчим та прокурором не надано жодного доказу, що підтверджує вказані ризики.
Слідчим суддею не враховано особа підозрюваного, те що він має постійне місце проживання та території України, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не переховувався від слідства та суду, має стійкі соціальні зв`язки проживає з матір`ю та сестрою, також підозрюваний хворіє на хронічну хворобу.
Крім того, слідчим суддею при врахуванні можливостей встановлення застави не враховано, що будь яких доказів вчинення насильницьких дій підзахисним встановлено не було, тому суд мав керуватись ч.3 ст.183 КПК України та визначити відповідний розмір застави.
Заслухавши захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши судові матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає вона задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для становлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно матеріалів кримінального провадження №№0000180 ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.
З урахуванням наведених у клопотанні слідчого доказів встановлено наявність достатніх підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_9 зазначених вище кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя, дотримуючись вимог ст.194 КПК України, належним чином мотивував свій висновок та обґрунтовано прийняв рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 навівши переконливі мотиви про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, врахувавши всі обставини провадження по якому ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, серед яких одного тяжкого, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років, а тому перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення; нових належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 іншого, менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою стороною захисту в ході апеляційного перегляду не надано, а ті що містяться в матеріалах провадження свідчать про обґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення.
Такі висновки суду в повній мірі відповідають вимогам ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, що регулюють порядок вирішення питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Слідчий суддя вірно прийшов до висновку з чим і погоджується колегія суддів про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосування насильства до потерпілого.
Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні злочину тяжкого кримінального правопорушення, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
В ході апеляційного розгляду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про скасування клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не здобуто, тому застосований відносно останнього слідчим суддею запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає меті застосування запобіжного заходу, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на що підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді не має.
Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2021 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4