Справа № 369/1297/21
Провадження №1-кп/369/1292/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженням № 0001117 від 27 грудня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Попасна Луганської області, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 1) вироком Апеляційного суду Луганської області від 15 вересня 2008 року за ст. 70, 71, п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186, ч. 3, 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна; 2) вироком Алчевського міського суду Луганської області від 07 листопада 2012 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років і 8 (вісім місяців), звільнений 15 вересня 2020 року по відбуттю строку покарання;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
встановив:
Києво-Святошинським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0001117 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, в якому ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 22 лютого 2021 року до 22 квітня 2021 року включно, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України без альтернативи внесення застави.
В судовому засіданні судом в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України було постановлено на обговорення питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
При цьому, прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 діб без альтернативи внесення застави, мотивуючи його тим, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, зареєстрований на окупованій території, не одружений, не працює, тобто відсутні стійкі соціальні зв`язки, неодноразово судимий за корисливі злочини, тому вважає, що існують ризики того, що останній може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: буде переховуватися від суду, впливати на потерпілу й свідків з метою зміни ними показань та продовжувати вчиняти корисливі злочини з метою збагачення.

При обговоренні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, потерпіла доводи прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без альтернативи внесення застави підтримала. Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 заперечив проти продовження запобіжного заходу обвинуваченому та заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання. Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити, стверджував, що ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України немає.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо зменшення у даному кримінальному провадженні, заявлених прокурором ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, оскільки повне визнання своєї вини та наявність постійного місця проживання, хоч і мають місце, однак на даний час вказані обставини навіть у своїй сукупності не є переконливими та достатніми для зміни йому такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, самі по собі такі обставини без їх сукупності з іншими обставинами, не можуть слугувати безумовною підставою для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким, а також те, що ризики, враховані під час обрання запобіжного заходу на даний час продовжують існувати та не зменшилися.
Суд погоджується з доводами прокурора, що обвинувачений може вчиняти, в подальшому, дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на потерпілу, незважаючи на те, що остання допитана в судовому засіданні, свідків, які в судовому порядку ще не допитувалися, з метою зміни ними своїх показань, оскільки обвинуваченому відомі адреси їх проживання, хоча останній є досить мінімальним.
При цьому, суд виходить з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Відповідно до положень статей 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, з огляду на те, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованості ризиків у кримінальному провадженні, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та не зменшилися, а також, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , вид та розмір покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Даних про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, як того просила сторона захисту, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, а також, з метою запобігання перешкоджати встановленню істини по справі, судом за результатом розгляду клопотання не встановлено.
При цьому, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі. Суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.
За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у Державній установі «Київській слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 діб, починаючи з 20 квітня 2021 року до 18 червня 2021 року включно.
Керуючись ст. 177, 183, 331 КПК України,

ухвалив:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на особисте зобов`язання залишити без задоволення.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Попасна Луганської області, під вартою в Державній установі «Київській слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, починаючи з 20 квітня 2021 року до 18 червня 2021 року, включно, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, без альтернативи внесення застави.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1