Справа № 471/613/20
Провадження №1-кп/471/6/21
Номер рядка звіту 22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2021 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське Миколаївської області кримінальне провадження зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 03.07.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхотурє, Свердловської області, РФ, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.11.2019 року вироком Вознесенького міськрайонного суду Миколаївської області за ст. 70, ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2020 року, близько 22.55 години, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували по АДРЕСА_1 , де на грунті раптово виниклих неприязних відносин між останніми виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на завдання удару ОСОБА_5 з метою спричинення фізичного болю останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завдання удару, з метою спричинення фізичного болю ОСОБА_5 , при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки, ОСОБА_4 , тримаючи в правій руці металеву арматуру, умисно наніс нею один удар в область шиї ОСОБА_5 , чим завдав останньому фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

Під час судового засідання ОСОБА_4 себе винним визнав повністю, від дачі показів відмовився.

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина також підтверджується наступними показами потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_5 під час судового засідання суду надав наступні покази. 02 липня 2020 року за проханням сусідки ОСОБА_6 він перевозив їй сіно з подвір`я обвинуваченого до її подвір`я. В той час коли вони загружали сіно на причеп з будинку вийшов ОСОБА_4 та почав їм погрожувати, лаяти їх. Після того, як вони з ОСОБА_6 відвезли сіно та поверталися до подвір`я ОСОБА_4 полагодити сітку, ОСОБА_4 вибіг з двору та ударив його металевою трубою в область шиї. Тілесних ушкоджень не завдав, проте біль він відчував ще деякий час.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що зарані договорившись з ОСОБА_4 , що вона на його подвір`ї скосить та перевезе до себе додому сіно, 02.07.2020 року попросила ОСОБА_5 перевезти сіно мотоциклом. Коли вони грузили сіно ОСОБА_4 їм погрожував та лаяв. Коли вони перевезли сіно та поверталися до подвір`я ОСОБА_4 щоб прибрати там, ОСОБА_5 їхав попереду мотоциклом, а вона йшла ззаду та побачила як ОСОБА_4 вибіг з кущів та вдарив ОСОБА_5 металевою палицею по шиї.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду показали, що самого нанесення удару вони не бачили, проте бачили конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та бачили коло них металеву палицю, якою зі слів потерпілого ОСОБА_4 наніс йому удар по шиї.

Також вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується письмовими матеріалами, а саме:

-заявою потерпілого ОСОБА_5 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення;

-довідкою з лікарні, відповідно до якої ОСОБА_5 не завдано тілесних ушкоджень;

-заявою ОСОБА_4 про добровільну видачу металевого предмета, зовні схожого на прут;

-протоколом огляду предмета та фототаблицею до нього.

За таких обставини, оцінивши всі зібрані докази, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 126 КК України-умисне завдання удару, який завдав фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 -відсутні.

При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, який не працює, раніше неодноразово судимий, вчинив правопорушення в період іспитового строку.

Оскільки судом не встановлено обмежень, передбачених ст. 56 КК України, суд вважає, що покарання у виді громадських робіт буде для обвинуваченого найбільш доцільним.

З огляду на викладене, обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт строком у 160 годин.

Водночас, обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що свідчить про порушення умов застосування ст. 75 КК України.

За положеннями ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно частини 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2019 року засуджено ОСОБА_4 за частинами 1 та 2 статті 185 Кримінального кодексу України до двох років позбавлення волі та на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в два роки.

З огляду на наведене, невідбута частина покарання становить два роки позбавлення волі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

З огляду на вказану норму, сто шістдесят годин громадських робіт співвідносяться з двадцятьма днями позбавлення волі.

Статтею 73 КК України визначено, що строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Таким чином, обвинуваченому слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на два роки двадцять днів.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`явлено.

Речовий доказ повернути законному володільцю.

Запобіжний захід не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу не заявлялося.

Керуючись ст. 374- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді ста шестидесяти годин громадських робіт.

На підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 листопада 2019 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на два роки двадцять днів.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1