Справа №: 343/359/21
Провадження №: 1-кп/0343/84/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Долина Івано-Франківської області кримінальне провадження №1-кп/0343/84/21, справа №343/359/21, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000004 від 22.02.2021, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Вигода Долинського району, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , який фактично тимчасово проживає по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, без постійного місця роботи, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389-2 КК України,
за участю: прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 злісно ухилявся від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Злочин вчинено за таких обставин:

07 грудня 2018 року ОСОБА_3 на виконання п. 13.9 Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 474/5 від 19.03.2013, начальником Долинського міськрайонного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області належним чином роз`яснено порядок та умови відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт строком 120 годин, яке на нього накладено постановою Долинського районного суду від 08.11.2018, та яке він під особистий підпис зобов`язався виконувати, і попереджено, що у разі ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт - до кримінальної відповідальності за статтею 389-2 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 , будучиналежним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, під особистий підпис 07.12.2018 отримав направлення від Долинського міськрайонного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області до Вигодської селищної ради для відбування адміністративного стягнення, згідно з яким він повинен був приступити до відбування стягнення не пізніше 10.12.2018. Однак, ОСОБА_3 для відбування адміністративного стягнення до Вигодської селищної ради так і не з`явився, тому постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.11.2020 за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт був притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 3 доби.

Незважаючи на це, ОСОБА_3 , відбувши 24.01.2021 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, отримавши 01.02.2021 повторне направлення від Долинського міськрайонного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області до Вигодської селищної ради, згідно з яким повинен був приступити до виконання стягнення не пізніше 02.02.2021, без поважнихпричин у строк до 16.02.2021 до визначеногомісця виконання адміністративного стягнення не прибув, чим продовжив ухилятися від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчинені злочину та показав суду, що за рішенням суду з нього стягуються аліменти на одну дитину в розмірі 1/3 частини його доходу. Поки він працював офіційно на роботі, аліменти стягувалися з його заробітної плати, однак згодом він залишився без роботи, працював у приватних осіб, які затримували виплату зарплати, тому допустив заборгованість. Коли він офіційно не працевлаштований, йому аліменти нараховують в розмірі більше 4 тисяч гривень щомісячно, що є непосильним для нього. У зв`язку з виникненням заборгованості по сплаті аліментів, на нього було накладено стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт, однак він ухилився від їх виконання, за що його спочатку було притягнуто до адміністративної відповідальності, однак він і після цього не приступив до їх виконання. На той час він знайшов роботу в ПП "Калушстальбуд", яку боявся втратити, тому не виконував призначені йому суспільно-корисні роботи. Зрозумів неправомірність своїх дій, щиро розкаюється у вчиненому, на даний час повністю відпрацював призначені йому суспільно-корисні роботи, продовжує працювати, хоч ще і не офіційно на вищевказаній роботі, сплачує аліменти та поступово погашає заборгованість за ними. Просить його сувого не карати, дати можливість йому виправитись та сплачувати аліменти на утримання його дитини.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість у подальшому оскаржити дані фактичних обставин в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу.

Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази: показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ст. 389-2 КК України, оскільки він злісно ухилися від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Призначаючи покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше несудимий, згідно з довідкою № 37 від 24.02.2021 в психоневрологічному та наркологічному кабінеті Долинської ЦРЛ не знаходиться. ОСОБА_3 зареєстрований в с. Пациків Вигодської ОТГ Івано-Франківської області разом з матір`ю та бабою і дідом, які є особами похилого віку, про що свідчать довідки № 451 від 23.02.2021 та № 580 від 22.03.2021, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до характеристики Вигодської селищної ради, скарг на його поведінку не поступало, відбув накладене на нього адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно-корисних робіт, про що свідчить повідомлення про зняття його з обліку Долинського МРС 15.04.2021 по відбуттю покарання, перераховує кошти на рахунок ДВС в рахунок часткової сплати аліментів та погашення заборгованості, на підтвердження чого долучив копії квитанцій № 16 від 26.02.2021 та № 15 від 19.04.2021.

Судом встановлено, що обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, є активне сприяння в розкритті злочину, визнання ним вини та щире каяття у вчиненому, яке проявилося у повному виконанні суспільно-корисних робіт та сплаті аліментів.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Тому, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, враховуючи мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, визнання своєї винуватості та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, його щире каяття, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, враховуючи відсутність обтяжуючої та наявність пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції ст.389-2 КК України - у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Саме таке покарання буде відповідати тяжкості злочину, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Злочином матеріальну шкоду не заподіяно. Потерпілих від цього злочину немає.

Речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.

У ході досудового розслідування процесуальних витрат не понесено.

Арешт не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389-2 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 Кримінального кодексу України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1