У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року

м. Харків

справа № 638/15818/14-к
провадження № 1-кп/638/1052/21

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003562 від 18 липня 2014 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, дітей на утриманні не має, раніше судимого 11 листопада 2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова за статтею 128 КК України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 389 КК України,

у с т а н о в и в:

16 лютого 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з Харківського апеляційного суду, після скасування вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2017 року, надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 389 КК України.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 11 листопада 2013 року ОСОБА_4 був засуджений Дзержинським районним судом м. Харкова за статтею 128 КК України до 150 годин громадських робіт. 14 лютого 2014 року ОСОБА_4 під особистий розпис був ознайомлений в приміщенні Дзержинського районного підрозділу Київського МРВ КВІ УДПтСУ в Харківській області, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Цезаря Кюі, буд. 44, з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а саме: зобов`язався виконувати встановлені законом порядок і умови відбування покарання; сумлінно ставитися до роботи; працювати на призначеному об`єкті і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт; з`являтися за викликами до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися до інспекції у встановлені дні на реєстрацію, без дозволу інспекції не виїжджати за межі України; а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання за статтею 389 частиною другою КК України і ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію до Дзержинського районного підрозділу Київського МРВ КВІ УДПтСУ в Харківській області.

14 лютого 2014 року ОСОБА_4 під особистий розпис було видано направлення на відбування покарання у виді громадських робіт строком 150 годин у Дзержинський районний суд м. Харкова, який розташований за адресою: м. Харків, пр. Перемоги 52-В, 17 лютого 2014 року ОСОБА_4 повинен був приступити до виконання покарання у виді громадських робіт, але засуджений ОСОБА_4 , маючи ціль невиконання вироку суду, з метою ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт, без поважної причини до роботи не приступив та про причини неявки не повідомляв, у з в`язку з чим йому було винесено застереження у виді письмового попередження, з якими він ознайомився 25 квітня 2014 року під особистий розпис у приміщенні Дзержинського районного підрозділу Київського МРВ КВІ УДПтСУ в Харківській області. 25 квітня 2014 року ОСОБА_4 повідомив, що він не приступив до відбування покарання у зв`язку з тим, що працює водієм у Зміївській ТЕС та згідно з графіком роботи не міг відбувати покарання у виді громадських робіт. 25 квітня 2014 року ОСОБА_4 під особистий розпис було видано направлення на відбування покарання у виді громадських робіт строком 150 годин до Олексіївської виправної колонії № 25 УДПтС України в Харківській області, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Цезаря Кюі, буд. 42, де ОСОБА_4 26 квітня 2014 року повинен був приступити до відбування покарання у виді громадських робіт, та виконувати громадські роботи у вільний від роботи час, а саме у суботу та неділю, але, засуджений ОСОБА_4 , умисно, маючи ціль невиконання вироку суду, з метою ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт, без поважної причини до роботи не приступив та про причини не повідомив.

У період з 14 лютого 2014 року по теперішній час покарання призначене Дзержинським районним судом м. Харкова у виді громадських робіт строком 150 годин ОСОБА_4 не відбував.

Крім того, ОСОБА_4 не з`являвся на реєстрацію до Дзержинського районного підрозділу Київського МРВ КВІ УДПтСУ в Харківській області: 28 лютого 2014 року, 04 березня 2014 року, 18 березня 2014 року, 01 квітня 2014 року, 15 квітня 2014 року, у зв`язку з чим йому було винесено застереження у виді письмового попередження, з якими він ознайомився під розпис, після чого ОСОБА_4 не з`являвся на реєстрацію до Дзержинського районного підрозділу Київського МРВ КВІ УДПтСУ в Харківській області, 06 травня 2014 року, 20 травня 2014 року, 03 червня 2014 року, 17 червня 2014 року.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за частиною другою статті 389 КК України, тобто ухилення від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , подала до суду електронною поштою, а також у підготовчому судовому засіданні, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, в якому просила звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження № 0003562 від 18 липня 2014 року стосовно ОСОБА_4 за частиною другою статті 389 КК України закрити.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане захисником адвокатом ОСОБА_5 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження стосовно нього.

У підготовчому судовому засіданні захисник підтримала заявлене клопотання та просила суд його задовольнити, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі пункту 3 частини першої статті 49 КК України та закрити провадження у справі.

У підготовчому судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в порядку статті 49 КК України та закриття кримінального провадження не заперечував.

Розглядаючи клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законодавством України про кримінальну відповідальність.

Частиною четвертою статті 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до статті 12 КК України (в редакції 2014 року) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкцією статті 389 КК України передбачено покарання у виді арешту на шість місяців або обмеження волі на строк до трьох років, тобто цей злочин є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до частини першої статті 49 КК України (в редакції 2014 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Так, відповідно до статті 12 КК України (в редакції 2014 року) злочин, передбачений частиною другою статті 389 КК України, є злочином невеликої тяжкості, його було вчинено 14 лютого 2014 році, тобто трирічний строк для притягнення особи до відповідальності станом на 22 лютого 2021 року минув, при цьому обставини, що зупиняли чи переривали строки притягнення до кримінальної відповідальності, відсутні.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у пункті 1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності з цієї підстави судам необхідно враховувати, що процесуальні дії не можуть припиняти перебіг строків давності. Так в ухвалі колегії суддів Першої судової палати ККС від 22 травня 2018 року у справі № 665/2387/14-к (провадження № 51- 240км18), зазначено, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальний проступок чи злочин певного ступеня тяжкості.

Строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Тому суд зауважив, що якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо неї.

Що ж до можливого зупинення перебігу строків давності потрібно враховувати чи дійсно особа ухилялася від слідства чи суду. Колегія суддів Першої судової палати ККС у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 659/234/16-к (провадження № 51-58км17) вказала, що з`ясовуючи, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила кримінальне правопорушення. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) висловилася щодо кримінально-правової оцінки частої подачі клопотань про відкладення судових засідань в контексті ухилення особи від слідства і суду. Так у вказаному рішенні Велика Палата зазначила, що відкладення судових засідань за клопотаннями сторін або ж з інших причин не є ухиленням від слідства і суду та не може бути підставою для зупинення перебігу давності відповідно до статті 49 КК України.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених частиною першою статті 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності (Постанова ВС/ККС у справі № 345/2618/16-к від 19 листопада 2019 року).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 (провадження № 13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

У постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к (провадження № 51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (статтею 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав, ним повністю підтримане відповідне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

З`ясувавши позицію обвинуваченого та впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд доходить висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Таким чином, у зв`язку з встановленням підстав, передбачених статтею 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною другою статті 389 Кримінального кодексу України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно нього закриттю на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України.

Відповідно до положень пункту 2 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтею49 КК України, статтями 284-286, 370-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 389 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0003562 від 18 липня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 389 КК України, закрити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1