Номер провадження: 11-кп/813/1785/21
Номер справи місцевого суду: 522/1988/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційні скарги представника заставодавців ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року, постановлену під час судового розгляду кримінального провадження № 0001017, внесеного до ЄРДР 21 квітня 2018 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року, постановленою під час судового розгляду кримінального провадження № 0001017, внесеного до ЄРДР 21 квітня 2018 року, було відмовлено у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах заставодавців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про повернення заставодавцям ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суми внесеної застави за обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Представник заставодавців ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , подала апеляційні скарги, в яких просить оскаржену ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу, якою повернути заставодавцям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , внесені суми застави за обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Мотиви апеляційного суду.
Розглянувши вказані апеляційні скарги, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

До інших ухвал, на які може бути подана апеляція, відносяться такі, наприклад, ухвали: про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень (ч. З ст. 379 КПК); про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні (ч. 4 ст. 380 КПК); про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку (ч. 5 ст. 539 КПК); про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності (ч. 5 ст. 288 КПК); про закриття кримінального провадження (ч. 8 ст. 284 КПК); про тимчасовий арешт (ст. 583 КПК); про виконання вироку суду іноземної держави (ст. 603 КПК); про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України (ст. 610 КПК).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

При дослідженні апеляційних скарг та оскарженої ухвали суддею-доповідачем встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року, постановленою під час судового розгляду кримінального провадження № 0001017, внесеного до ЄРДР 21 квітня 2018 року, було відмовлено у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах заставодавців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про повернення заставодавцям ОСОБА_5 , ОСОБА_4 суми внесеної застави за обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Враховуючи викладені обставини та керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач дійшов висновку про те, що вказана ухвала суду першої інстанції не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, в зв`язку з чим слід відмовити у відкритті провадження за апеляційними скаргами представника заставодавців ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами представника заставодавців ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року, постановлену під час судового розгляду кримінального провадження № 0001017, внесеного до ЄРДР 21 квітня 2018 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження та долучені до неї матеріали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційні скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2