Справа № 159/6264/20
Провадження № 1-кп/159/161/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,
представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ,
представника сектору ювенальної превенції ВП Ковельського РУП ОСОБА_10 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001418 від 11.11.2020 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, учня 12 класу ЗЗСО №5 м.Ковель, зареєстрованого та фатично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
в с т а н о в и в :

неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , 09 листопада 2020 року, близько 18 год, перебуваючи поблизу приміщення «Максі БУС», що по вул.Сурікова, 2Б в місті Ковелі Волинської області під час словесної суперечки, яка виникла раптово, на грунті особистих неприязних відносин з неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передбачаючи можливість заподіяння шкоди здоров`ю іншій людині, умисно застосував фізичну силу до останнього, який знаходився спиною до ОСОБА_4 шляхом схоплення його руками під руки та здійснення прийому - кидка з відривом тіла від землі і перекиданням через праве плече на тверде покриття асфальтовану дорогу в результаті чого неповнолітній ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого подвійного перелому ліктьового відростка лівої ліктьової кістки без зміщення, забою гемартрозу лівого колінного суглобу з посттравматичним синовіїтом, що згідно висновку експерта відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином дії ОСОБА_4 кваліфіковані ч.1 ст.122 КК України, тобто заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке , що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю. Показав, що дійсно в листопаді 2020 року разом з потерпілим та їх знайомим ішли до свого товариша по вулиці міста. Потерпілий вів розмову яка йому не подобалась, а тому він зробив йому зауваження. Проте, ОСОБА_7 не реагував, а тому він схопивши його під руки відірвав від землі та кинув на асфальтовану поверхню. В скоєному розкаюється. Вважає суму по відшкодуванню моральної шкоди завищеною, і такою що підлягає частковому задоволенню.

Аналогічну позицію висловила в судовому засіданні і законний представник обвинуваченого ОСОБА_12 , покликаючись що вона не має постійного місця роботи, самостійно утримує та виховує троє дітей, тобто неповнолітнього обвинуваченого та двох малолітніх дітей.

Крім повного визнання своєї винуватості у вчиненні вказаного злочину вина неповнолітнього обвинуваченого доводиться іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд відносить до належних та допустимих.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно 09 листопада 2020 року, у вечірній час, разом з обвинуваченим та іншим товаришем проходили вулицею міста та розмовляли. Однак, ОСОБА_4 його розмова не сподобалась, а тому він схопивши його під руки та відірвавши від землі кинув на асфальтоване покриття. В результаті падіння він отримав травму коліна та перелом руки, при цьому відчував фізичну біль. Через отримані тілесні ушкодження був змушений лікуватись, відчував певний дискомфорт, а тому просив задовольнити заявлений позов повністю.

Таку позицію підтримала в судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_8 .

У відповідності до Витягу з ЄРДР від 11.11.2020 року підтверджено початок досудового розслідування за ч.1 ст.122 КК України по факту нанесення середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 неповнолітнім ОСОБА_4 09 листопада 2020 року за повідомленням Ковельського МТМО від 10.11.2020 року у відділ поліції про отримання травми в результаті бійки.

За висновком судово-медичної експертизи у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого подвійного перелому ліктьового відростка лівої ліктьової кістки без зміщення, забою гемартрозу лівого колінного суглобу з посттравматичним синовіїтом, які утворились від дії тупого твердого предмету, можливо від удару (ударів) тупим твердим предметом, можливо від падіння на тупий твердий предмет у час вказаний в медичній документації і за ступенем тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В ході проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 останній на місці розказав і показав про механізм отримання ним вказаних тілесних ушкоджень. Дані твердження потерпілого співпадають з його показаннями даними в судовому засіданні та відповідають висновку судово-медичної експертизи якою підтверджено про можливість утворення тілесних ушкоджень за обставин вказаних потерпілим при проведенні даної слідчої дії при кидку з відривом від землі і ударом зовнішньою поверхнею лівого ліктьового суглобу об тверде покриття дороги.

Аналогічні обставини підтвердженні і протоколом слідчого експерименту проведеного за участю свідка ОСОБА_13 .

Таким чином на підставі аналізу зібраних по справі доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про доведеність винуватості неповнолітнього обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, тобто спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження і вірність кваліфікації дій останнього на досудовому слідстві за вказаним законом.

Обираючи покарання суд враховує тяжкість скоєного злочину, особу винного та всі обставини по справі .

Обтяжуючих покарання обставин суд не знаходить, а до пом`якшуючих відносить:

- визнання своєї вини та щире каяття у скоєному,

- вчинення злочину вперше у неповнолітньому віці.

Призначаючи покарання суд також враховує характеристику на обвинуваченого, те що він навчається, його ставлення до скоєного, а також досудову доповідь органу пробації на обвинуваченого за висновками якої орган пробації зазначив про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, враховуючи інформацію, що характеризує неповнолітнього обвинуваченого та середню ймовірність скоєння злочину повторно.

По справі стороною потерпілого заявлено цивільний позов по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди .

В обґрунтування заявленого позову зазначено, що в результаті умисних дій неповнолітнього обвинуваченого потерпілому була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 5000 гривень та моральна в сумі 35 000 гривень, враховуючи вимушеність змін звичного способу життя та необхідність вжиття додаткових зусиль для його організації.

Заслухавши сторони кримінального провадження з підстав заявленого цивільного позову суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, якщо не доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За змістом частини 2 статті 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть , що шкоди було завдано не ї їхньої вини.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При цьому моральна шкода, серед іншого , полягає у душевних стражданнях, яких фізичних особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім`ї, близьких родичів.

За ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішення питання про задоволення позову про стягнення моральної шкоди, враховується характер протиправних дій, які є кримінально караними, ступінь вини, глибину душевних страждань потерпілої особи, які призвели до зміни звичного способу життя, вимушеним лікуванням, психологічного пригнічення, що свідчать про зміну звичного способу життя та необхідність вжиття додаткових зусиль для його організації.

На підтвердження суми заподіяної матеріальної шкоди подано фіскальні чеки, які підтверджують придбання медичних засобів на загальну суму 320,74 грн., та 180 грн. сплачених як кошти на сприяння розвитку охорони здоров`я населення (благодійна допомога).

Отже, суд вважає доведеною суму заподіяння матеріальної шкоди, що становить 320 грн.74 коп., а тому вона підлягає стягненню за вироком суду. Що стосується 180 грн. то вказана сума не підлягає до стягнення, оскільки не пов`язана з безпосередніми витратами на лікування потерпілого.

Задовольняючи позов по відшкодуванню моральної шкоди частково, суд бере до уваги тяжкість заподіяних наслідків, глибину моральних та психічних страждань потерпілого, перенесення фізичного болю, вимушеність змін у звичному житті останнього, який навчається, відчуття болю як стверджує останній і на даний час.

Приймаючи таке рішення судом враховується також, що обвинувачений є неповнолітнім, продовжує навчання в загальноосвітній школі заочно, постійних доходів не має, його законний представник також не має постійного місця роботи, має на утриманні та виховує крім обвинуваченого ще двоє малолітніх дітей 10 річного та 6 річного віку.

Виходячи з сукупності зазначених обставин, які є суттєвими суд вважає співмірною та справедливою в конкретному випадку суму до стягнення на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Суд, при цьому враховує також і можливі понесенні додаткові матеріальні витрати на лікування потерпілого, які не стягнуті з обвинуваченого, оскільки не підтверджені документально.

Призначаючи неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не пов`язаного з позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76,104 КК України, суд бере до уваги всі обставини по справі, позицію потерпілого щодо міри покарання, а також, майновий та сімейний стан обвинуваченого, його стан здоров`я та вік.

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.
Заходи забезпечення кримінального провадження до неповнолітного обвинуваченого не обиралися.
Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один ) рік.
На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Цивільні позови неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути із законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь законного представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 320,74 ( триста двадцять грн. 74 коп.), моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисячі) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий: ОСОБА_1