1Справа № 335/6011/21 1-кс/335/3290/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2021 року м. Запоріжжя
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Преображенка, Оріхівського району Запорізької області, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, маючого повну середню освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,
05.06.2021 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника другого відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою подальшого збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, діючи умисно, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яку став незаконно зберігати, з метою подальшого збуту.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.
Крім того, ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини i прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання i зберігання з метою збуту психотропної речовини, у великих розмірах, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, у великих розмірах, обіг якої заборонено -1-феніл-2піролідин-1іл-пентан-1-он, маса якого складає 2,0350 г в перерахунку на основу, яку незаконно зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , з метою збуту.
Так, 03.06.2021 року в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, у великих розмірах, обіг якої заборонено -1-феніл-2піролідин-1іл-пентан-1-он, маса якого складає 2,0350 г. в перерахунку на основу, яку останній незаконно зберігав за вказаною адресою з метою подальшого збуту.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини, у великих розмірах, вчинене повторно.
03.06.2021 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
03.06.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
04.06.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Старший слідчий у поданому клопотанні вказує, що обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 повністю підтверджуєтьсязібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та інших;протоколами огляду грошових коштів, протоколами огляду покупця та видачі йому грошових коштів, протоколами огляду та вилучення наркотичних засобів; висновками експертів Запорізького НДЕКЦ МВС України;речовими доказами; протоколами обшуків; матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами кримінального провадження.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить врахувати те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і послідуючого покарання, знаходячись на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно вимогам п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженню, що підтверджується тим, що він знає їх місце проживання, та важливість їх свідчень у подальшому досудовому розслідуванні.
Згідно вимогам п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким, за який передбачено покарання від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та невідворотність покарання, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 може переховуватиметься від органів досудового розслідування, чим перешкоджатиме встановленню істини у провадженні.
Таким чином, на думку слідчого, застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків.
На думку слідчого, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав.
Так, при обранні особистої поруки не встановлено осіб, які є такими, що заслуговують на довіру та зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
При обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_5 невідворотності покарання за його вчинення, існує ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування.
Обрання запобіжного заходу у вигляді застави також є не можливим, оскільки у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходів та офіційне місце працевлаштування.
У зв`язку із зазначеними вище обставинами, досудове слідство приходить до висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 активно перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження, що не дозволить виконати прийняті щодо нього процесуальні рішення та може продовжувати злочинну діяльність.
Таким чином, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.
В судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали клопотання у повному обсязі, просять клопотання задовольнити за викладеними у ньому підставами та вважають неможливим застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 проти клопотання слідчого заперечували, в задоволенні клопотання просили відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Також, захисником було надано заяву гр. ОСОБА_11 , згідно якої вбачається, що остання є співмешканкою підозрюваного, та вона готова внести заставу у розмірі 50 000 грн. за підозрюваного ОСОБА_5 .
Вислухавши пояснення та думку старшого слідчого і прокурора, які підтримали заявлене клопотання та просять клопотання задовольнити за підставами, викладеними у ньому, думку підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, та дослідивши додані до клопотання матеріали, документи, які долучені в ході судового розгляду клопотання, та проаналізувавши докази на обґрунтування клопотання та заперечень проти клопотання у їх сукупності, виходячи з принципів об`єктивності, справедливості та розумності, вважаю, що клопотання старшого слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно змісту ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що: 1) підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1); підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до положень п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно наданих суду матеріалів клопотання слідчого та Витягу з реєстру досудових розслідування ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, які кваліфікуються як: незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини, у великих розмірах, вчинене повторно.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення підозрюваного, слідчого, думку прокурора, захисника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Тримання під вартою, за нормами ч. 1 ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно протоколу, 03.06.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
03.06.2021 року, відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
04.06.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та доданими до клопотання матеріалами.
У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
При розгляді клопотання слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема:
ОСОБА_5 на теперішній час обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, покарання за вчинення якого передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
ОСОБА_5 не має стійких суспільних відносин та осіб, які б могли з позитивної сторони охарактеризувати останнього та поручитись за нього. Склад вказаного злочину не передбачає можливості застосування положень ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.
Неповнолітніх та/або непрацездатних осіб ОСОБА_5 на утриманні не має, а тому ОСОБА_5 усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, перебуваючи не під вартою матиме можливість переховуватись від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_5 особисто знайомий зі свідками по кримінальному провадженню, які в свою чергу є очевидцями (учасниками) певних обставин кримінального провадження та вони пов`язані вживанням наркотичних засобів та іншими підозрюваними. Таким чином, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходів, ніж тримання під вартою, ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності, зможе шляхом особистих зустрічей, або через телефонні дзвінки чи іншим чином впливати на свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженню.
Також слід зазначити, що ОСОБА_5 раніше судимий, на теперішній час знов підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, що вказує на обґрунтований ризик вчинити ОСОБА_5 інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти аналогічні злочини, пов`язані зі збуту наркотичних засобів.
Крім того, на теперішній час у підозрюваного ОСОБА_5 стійкі соціальні зв`язки відсутні: у зареєстрованому шлюбі він не перебуває, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні підозрюваного ОСОБА_5 немає, наявність регулярного доходу та постійного джерела прибутку стороною захисту документально не підтверджено. Тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, залишивши тим самим місце фактичного проживання в м. Оріхів.
Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваний особисто знайомий зі свідками по кримінальному провадженню, які в свою чергу є очевидцями (учасниками) певних обставин кримінального провадження та вони пов`язані вживанням наркотичних засобів, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказаний ризик підсилюється, в свою чергу тим, що підозрюваний провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, що викривають підозрюваного у вчиненні злочину, що вплине на швидке, повне, всебічне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також на об`єктивність та швидкість судового розгляду кримінального провадження, оскільки свідки на сьогоднішній день безпосередньо судом не допитані, їх показання безпосередньо судом не сприйняті. Знаходячись на свободі підозрюваний матиме можливість незаконно впливати на експертів, адже на теперішній час триває проведення судових експертиз, результативність проведення яких може мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою що відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01.06.2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України від 21.04.2011 року» термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30.08.1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v.the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.
Наявні у провадженні докази вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів, у об`ємі як вимагає Закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити злочини, оскільки підтверджується наданими стороною обвинувачення матеріалами, детальний перелік яких міститься у клопотанні, та долученими до нього доказами.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Таким чином, при розгляді клопотання старшим слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень); та п. 1 (наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) - переховуватися від органу досудового розслідування та суду; п. 3 (незаконно впливати на свідків), п. 5 (вчинити інше кримінальне правопорушення).
Також, слідчий суддя враховує характер та ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , його вік, матеріальний та сімейний стан.
Будь-яких документів про наявність на теперішній час медичних протипоказань утримання підозрюваного ОСОБА_5 в умовах ізоляції, в ході розгляду клопотання суду не надано та в судовому засіданні під час розгляду даного клопотання стороною захисту не доведено.
На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею, з урахуванням особи та репутації обвинуваченого ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, регулярного доходу та постійного джерела прибутку немає, міцні соціальні зв`язки у підозрюваного ОСОБА_5 відсутні: він не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на його утриманні немає.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність слідчим під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженню, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, слідчий суддя вбачає, що клопотання старшого слідчого ОСОБА_4 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити і застосувати до останнього запобіжний захід - тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
У зв`язку з обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним визначити розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, в межах 70 (сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 158 900 грн. 00 коп.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає необхідним строк тримання під вартою ОСОБА_5 відраховувати саме з часу його фактичного затримання, відповідно до протоколу затримання, складеного 03.06.2021 року слідчим Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, тобто з 03.06.2021 року.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 192 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який обчислювати з 03 червня 2021 року по 01 серпня 2021 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- носити електронний засіб контролю.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти.
Роз`яснити ОСОБА_5 обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки їх невиконання.
В задоволенні клопотання адвоката про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, яка підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 05 червня 2021 року.
Повний текст ухвали виготовлений 07 червня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1