Справа 367/111/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/54/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

23 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 22 жовтня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпеня Київської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, працюючого слюсарем-монтажником ПП «Теплосервіс 2000», не військовозобов`язаного, проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.11.2007 року Бородянським районним судом Київської області за ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 21.09.2011 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 15, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 309, ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 31.05.2018 року Києво - Святошинським районним судом Київської обл. ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна.

Зараховано час тримання під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту затримання, а саме з 27.08.2016 року до вступу вироку в законну силу, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так,26.08.2016 року близько 18 год. 30 хв. (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження металопластикового вікна, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_9 , де таємно скоїв крадіжку золотої каблучки із білим камінцем вагою 2 г. вартістю 1 160 грн., золотої каблучки із червоним камінцем вагою 2 г. вартістю 1 160 грн., золотої каблучки в формі печатки із червоним камінцем вагою 4 г. вартістю 2 320 грн., пари золотих сережок, загальною вагою 3 г. вартістю 1 740 грн., пари золотих сережок з білими камінцями загальною вагою 4 г. вартістю 2 320 грн., золотого кулона з білим камінцем вагою 2 г. вартістю 1 160 грн., три золоті обручальні каблучки вагою 3 г. кожна, вартістю 2 100 грн. кожна, на загальну суму 3 300 грн., два золоті ланцюжка вагою 5 г. кожен, вартістю 2 900 грн. кожний, на загальну суму 5 800 грн., колекційну срібну корейську монету вартістю 250 грн., пістолет моделі «ПМР» № НОМЕР_1 калібром 9 мм., вартістю 3 600 грн., гумові патрони в кількості 59 штук, вартістю 5 грн. кожна, на загальну суму 295 грн., а також металевий сейф в якому знаходився набір срібних десертних ложок в кількості 6 штук, вартістю 700 грн., золотий зажим для краваток вагою 3 г. вартістю 1 740 грн. Після чого, вийшов з будинку на територію домоволодіння, де був помічений ОСОБА_10 , який є довіреною особою ОСОБА_9 та тимчасово наглядав за будинком в який проник ОСОБА_7 . Помітивши, що ОСОБА_10 направляється в сторону ОСОБА_7 останній викинув сейф на землю та побіг по вулиці Я.Мудрого в напрямку смт. Бородянка. Продовжуючи свій злочинний намір, через деякий час, ОСОБА_7 повернувся на автомобілі марки «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_2 до місця, де залишив сейф, та з метою заволодіння сейфом в якому знаходились набір срібних десертних ложок та золотий зажим, напав на ОСОБА_10 застосувавши фізичне насильство небезпечне для життя та здоров`я, яке виразилось в здійсненні трьох пострілів еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії з гладкоствольної вогнепальної зброї, пістолету «ПМР» № НОМЕР_1 , калібром 9 мм., в область грудної клітини та спини, завдавши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді забійних ран правої підлопаткової ділянки розмірами 2x2 см., з гематомою підшкірної клітковини 15 х 10 см; в проекції середньої третини грудини розмірами 3x3 см.; в ділянці передньої черевної стінки на 3-4 см. вище і вправо від пупка розмірами 3x3 см., які утворились від дії тупих предметів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний (більше 6-ти, але менше 21-го дня) розлад здоров`я, садно, в ділянці лівої сідниці розмірами 10x15 см., яке утворилось від дії тупого предмету та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто таких, що мають незначні скороминущі наслідки. Після чого заволодів майном та зник з місця вчинення кримінального правопорушення в невідомому напрямку. Викраденим майном розпорядися на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 25 545 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок. Перерахувати строк його тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений послався на те, що вирок суду є незаконним та занадто суворим. Зазначає, що судом не було взято до уваги його визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, також те, що він був офіційно працевлаштований в ПП «Теплосервіс 200» та похилий вік його матері.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просила вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог захисник послалась на те, що вирок суду в частині призначеного покарання є занадто суворим. Зазначає, що судом не було взято до уваги визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому, його позитивну характеристику з місця роботи та проживання.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника, думку захисника, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 визнав винним себе у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційних скарг обвинуваченого та захисника виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за обставин зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника стосовно невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України, суд дотримався вказаних вимог закону.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, який вчинив новий злочин незадовго після звільнення з місць позбавлення волі, його відношення до вчиненого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, за місце роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Обставини, які пом`якшують покарання судом не встановлено. Обставини, які обтяжують покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Як вірно зазначено у вироку, суд не визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, як на тому наполягав захисник, в зв`язку з тим, що протягом судового слідства обвинувачений не визнавав свою вину, а визнав її лише в судових дебатах, що свідчить про відсутність щирості та розкаяння за скоєне.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, і призначив покарання у вигляді позбавлення волі з відбуванням покарання в системі кримінально-виконавчих установ. Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено ОСОБА_7 покарання, яке відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання колегія суддів не знаходить, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

Також колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, щодо зарахування йому в строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2017 року та вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2018 року, оскільки, зазначений строк попереднього ув`язнення зарахований в строк відбуття покарання згідно вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.05.2018 року.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 22 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя