Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/269/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2021 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинської Долинського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працює, неодружений, має дитину, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має судимість за вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2021 року за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк три роки зі звільненням від відбування покарання протягом іспитового строку тривалістю один рік, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 03 год. 10 хв. 24.06.2021 року по 03 год. 10 хв. по 20.08.2021 року з визначенням застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 45400 грн.

інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Свої вимоги обґрунтовує тим, що зміст клопотання не відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.184 КПК України та п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме в ньому не наведено доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам. Зазначені в клопотанні ризики носять суто формальний та абстрактний характер та не доводяться жодними доказами, доданими до клопотання.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у тому, що він 23 червня 2021 року близько 01.20 години, за попередньою змовою з іншими особами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибули до огородженої, охоронюваної території промислового майданчика румунського підрядника філії фірми «ARCOM S.A.» на території Державного підприємства «Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат окислених руд», що розташований на території Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області, де, діючи умисно та цілеспрямовано, шляхом відчинення дверей проникли до приміщення об`єкта № 1.9 «Корпус огрудкування та випалу з випалювальною машиною № 1 і № 2» та в подальшому, продовжуючи злочинний намір, за допомогою інструменту, що принесли із собою, демонтували та намагалися таємно викрасти з приміщення колісники обпалювальних вагонеток, але не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки 23 червня 2021 року о 03.10 годині були виявлені та затримані на місці вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції та охороною підприємства.
Органом досудового слідства кваліфіковано дії ОСОБА_7 як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2021 задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Долинська) КРУП ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого, умисного та корисливого злочину за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово вчиняв умисні, у тому числі тяжкі та корисливі кримінальні правопорушення та щодо нього судами ухвалювались обвинувальні вироки, судимості за які тепер погашені, що ним також підтверджено в судовому засіданні. З огляду на зазначене, діяння ОСОБА_7 в якому підозрюється, спрямовані на крадіжку майна в однієї й тієї ж самої юридичної особи. При цьому нове діяння в якому підозрюється вчинене в період іспитового строку, протягом якого він зобов`язаний не вчиняти нового кримінального правопорушення та виконувати покладені обов`язки. Зазначене свідчить про схильність особи підозрюваного до вчинення корисливих кримінальних правопорушень та небажання ставати на шлях виправлення, займатися суспільно-корисними справами. Також, підозрюваний не працює, має місце проживання, є особою з інвалідністю 3 групи, неодружений, проживає разом із матір`ю, має дитину з якою не проживає, однак на яку з нього стягуються аліменти. Ці обставини не дають слідчому судді підстав вважати про наявність у нього у місці проживання міцних соціальних зв`язків. Оскільки фактично дохід підозрюваного становить його пенсія у зв`язку з інвалідністю, з якої, у тому числі він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, відповідно з метою задоволення своїх фізичних потреб у різного роду благах, ним можуть вчинятися корисливі кримінальні правопорушення, ті фактичні дані про його особу, що були предметом дослідження слідчого судді під час розгляду цього клопотання, свідчать про протилежне, а зміст цієї характеристики у зв`язку із цим є непереконливим та голослівним. За зазначених підстав, з урахуванням особи підозрюваного, а також тих даних про його особу, що встановлено при здійсненні провадження слідчим суддею, можливо стверджувати про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігти зазначеним ризикам. Отже, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доказано наявність підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ ВП №1 (м. Долинська) КРУП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування №0000149 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

23.06.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України при вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.

До того ж колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є тяжке та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Ураховуючи серйозність висунутої проти ОСОБА_7 підозри, а також беручи до уваги дані про особу підозрюваного та обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду міг з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а тому не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_7 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.
Окрім того, останній через тяжкість оголошеної підозри та наявних у справі доказів, зможе з метою уникнення відповідальності вчинити спроби на ухилення від органу досудового слідства та суду.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що перебуваючи під домашнім арештом або особистому зобов`язанню, останній не маючи постійного місця роботи, достатніх матеріальних цінностей для проживання, буде продовжувати скоювати тотожні злочини, оскільки, нове діяння в якому підозрюється ОСОБА_7 вчинене в період іспитового строку. Зазначене свідчить про схильність особи підозрюваного до вчинення корисливих кримінальних правопорушень та небажання ставати на шлях виправлення.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 є особою з інвалідністю 3 групи, неодружений, проживає разом із матір`ю, має дитину з якою не проживає, однак на яку з нього стягуються аліменти, однак доводи захисника щодо необґрунтованості застосування до підозрюваного запобіжного заходу, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував і дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя визначив розмір застави, який відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.182 КПК України.
Більш того, згідно листа начальника Національної поліції ГУНП в Кіровоградській області Ізолятора тимчасового тримання №3 від 25.06.2021 у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_7 звільнено з ІТТ №3 о 18.20 год. 25.06.2021 та на час розгляду апеляційної скарги захисника, останній вже звільнений з під варти у зв`язку з внесенням застави.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177-178 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними, а тому її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2021 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2
08.07.2021