Справа № 307/3317/18
Провадження № 1-кп/307/216/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 14 серпня 2018 року близько 23 години 30 хвилин, знаходячись на території Солених озер по вулиці Чехова, 5, в смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, знаходячись в кіоску Соляних ламп, в ході сварки з потерпілим ОСОБА_6 , яка виникла на грунті тривалих особистих неприязних відносин, умисно наніс удар правою рукою в область лівого плеча потерпілого ОСОБА_6 та в ході бійки, яка відбулася між ним та потерпілим ОСОБА_6 , схопив керамічну чашку, яка стояла на прилавку та наніс нею потерпілому ОСОБА_6 один удар в область голови, а також наніс декілька ударів стиснутою в кулак правою рукою в область обличчя потерпілого ОСОБА_6 , в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді розсіченої рани потиличної ділянки голови та струсу головного мозку, садна ділянок носу, лівого ока та правого передпліччя, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодженя, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину не визнав та показав, що з потерпілим ОСОБА_6 та його дружиною вони тривалий час перебувають у неприязних відносинах, оскільки вони торгують на ринку соляними лампами в смт. Солотвино, їхні торгові точки знаходяться поблизу і дружина потерпілого постійно затіває сварки із ним, а потерпілий постійно намагається завдати йому шкоди, та одного разу намагався його скинути із драбини, коли він встановлював рекламу на кіоску на ринку. Потерпілий та його жінка постійно затівають сварки з ним як із конкурентом, бо він торгує таким самим товаром, соляними лампами, як і вони. Так, того дня 14 серпня 2018 року дружина потерпілого в черговий раз прийшла і безпричинно почала кричати на його помічника ОСОБА_8 і він з метою з`ясувати причину неприязних відносин прийшов до кіоску, де потерпілий здійснює торгівлю соляними лампами, оскільки її там не було, а там сидів лише потерпілий ОСОБА_6 , то він його спитав, чому його дружина постійно безпідставно затіває сварки, на що потерпілий піднявся та навмисно наніс йому удар кулаком в область обличчя, а він його штовхнув і між ними розпочалася бійка, в ході якої потерпілий ОСОБА_6 повалив його на стіл, схопив за шию та почав завдавати множинні удари руками, стиснутими в кулак. Бійка тривала близько однієї хвилини та їх розірвав чоловік, що здійснює торгівлю у кіоску навпроти кіоску потерпілого. Потерпілий ОСОБА_6 завдав йому множинні тілесні ушкодження, що підтверджено висновком судового експерта, який міститься в матеріалах кримінального провадження, що перебуває на досудовому слідстві за його заявою про спричинення йому потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Потерпілий першим завдав йому удар, а він вимушений був захищатися, оскільки потерпілий набагато старший віком за нього та фізично сильніший за нього. Цивільного позову не визнав.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що того вечора 14 серпня 2018 року обвинувачений прийшов у кіоск, де він торгує, з включеним телефоном, почав кричати та з`ясовувати з ним відносини, що стосувалися сварки обвинуваченого та жінки, яка має кіоск на ринку неподалік від кіоску обвинуваченого. Він наніс удар обвинуваченому руками в область обличчя, бо захищався, і під час бійки обвинувачений схопив чашку і наніс йому нею удар. Бійку бачив ОСОБА_9 , який має кіоск навпроти нього, та який їх розривав. Його жінки в цей час не було, вона відвезла дитину додому. Вимоги цивільного позову підтримав та просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 16 408,00 гривень матеріальної шкоди та 50 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він працює в кіоску, що знаходиться на ринку навпроти кіоску потерпілого. Того вечора обвинувачений ОСОБА_11 прийшов до кіоску потерпілого і почав питати про дружину потерпілого, на що потерпілий ОСОБА_12 піднявся та наніс обвинуваченому ОСОБА_13 удар кулаком в обличчя і обвинувачений почав захищатися. Бійка тривала десь 1 хвилину. Свідок ОСОБА_10 у цей час знаходився від них на відстані близько 15-20 метрів. Обвинувачений пішов з кіоску перший і після цього кіоск не закривали. До цієї бійки він кілька разів чув як потерпілий ОСОБА_14 та його жінка ображали обвинуваченого ОСОБА_15 та продавця, який по найму торгує у кіоску обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що вона працює продавцем у кіоску потерпілого ОСОБА_6 , отримує заробітну плату, однак, трудового договору з нею ОСОБА_6 не укладав. Того вечора прийшов обвинувачений у кіоск потерпілого ОСОБА_14 , вдарив потерпілого у плече та в ході бійки також наніс удар потерпілому чашкою. ОСОБА_17 , яка також працювала у Варги разом з нею, покликала чоловіка, який мав кіоск навпроти і він їх розірвав, після чого бійка між ними припинилася.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що вона працює продавцем у кіоску потерпілого ОСОБА_6 , отримує заробітну плату, однак, трудового договору з нею ОСОБА_6 не укладав. Того вечора до кіоску на автомобілі під`їхав обвинувачений ОСОБА_11 , зайшов у кіоск, був агресивний, вдарив правою рукою потерпілого ОСОБА_19 в плече, ОСОБА_14 почав захищатися, почалася бійка, в ході якої обвинувачений ОСОБА_11 вдарив потерпілого ОСОБА_19 чашкою по голові. Вони з ОСОБА_20 покликали на допомогу ОСОБА_21 , який мав кіоск навпроти і він їх розірвав, після чого бійка між ними припинилася, а обвинувачений поїхав. Вони закрили кіоск і наступного дня не працювали.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що він та потерпілий ОСОБА_6 близько 10 років здійснюють торгівельну діяльність на ринку в смт. Солотвино та його кіоск розташований навпроти кіоску потерпілого ОСОБА_6 .. Того вечора він почув звук, схожий на звук від падіння сувенірів, та почув як кричить потерпілий ОСОБА_6 та кличе його на допомогу. Він прибіг у кіоск потерпілого і там побачив як потерпілий та обвинувачений зчепилися, схопилися один одному за шию, він почав їх розривати. Коли наносили удари він не бачив, бо на початку бійки не був присутній, на тілесні ушкодженя він також не звертав уваги. Про їх відносини йому нічого не відомо. Клієнтів у кіоску потерпілого він не бачив, бо потерпілий уже почав закривати кіоск. На підлозі був побитий посуд керамічний та сувеніри.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 серпня 2018 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся із заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за нанесення йому тілесних ушкоджень.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 від 13 жовтня 2018 року з ілюстрованою фото-таблицею до нього, встановлено місце вчинення кримінального правопорушення територія «Солоні Озера», АДРЕСА_2 , та в ході даного слідчого експерименту потерпілий продемонстрував механізм нанесення йому удару в область плеча обвинуваченим ОСОБА_4 та вказав на подібну керамічну чашку, якою наніс йому удар обвинувачений ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 від 13 жовтня 2018 року з ілюстрованою фото-таблицею до нього, встановлено місце вчинення кримінального правопорушення територія «Солоні Озера», АДРЕСА_2 , та в ході даного слідчого експерименту свідок ОСОБА_18 продемонструвала механізм нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 удару правою рукою в область плеча потерпілого та вказала на подібну керамічну чашку, якою наніс потерпілому удар обвинувачений ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 28 серпня 2018 року за № 315 встановлено, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді розсіченої рани потиличної ділянки голови та струсу головного мозку; садна ділянок носу, лівого ока, правого передпліччя. Наслідки перенесеної черепно-мозкової травми не кваліфікуються як тілесне ушкодження у зв`язку з відсутністю об`єктивних даних, що виключають його як наслідок перенесеного в минулому «важке ЧМТ в 1992р. у вигляді лейкомаляції зліва». Закрита черепно-мозкова травма у вигляді забійної рани потиличної ділянки голови та струсу головного мозку виникла в результаті однієї або більше дій по механізму удару твердим тупим предметом з обмеженою контактною поверхнею, що має не менше ніж дві грані і одне ребро; довжина ребра не менше 2,5 см. Інші індивідуальні особливості контактної поверхні предмету в процесі експертизи встановити не вдалось. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п.2.3.3. від 17 січня 1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, позаяк подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше б-ти, але менше 21-го дня. Садна ділянок носу, лівого ока, правого передпліччя виникли в результаті трьох або більше дій за механізмом тертя або удару-тертя твердими тупими предметами індивідуальні особливості контактних поверхонь яких в процесі експертизи встановити не вдалось. Згідно Наказу № б МОЗ України п.п.2.3.5. від 17 січня 1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності. З огляду на данні медичної документації, давність виникнення всіх вищеописаних тілесних ушкоджень відповідає заявленій даті 14 серпня 2018 року.

З оглянутого в судовому засіданні диску з серійним номером «DR5F60-50003» зафіксовано події, що мали місце 14 серпня 2018 року близько 23 години 30 хвилин на території Солених озер по АДРЕСА_2 , де продемонстровано, як обвинувачений ОСОБА_4 заходить у тимчасову споруду, підходить до потерпілого ОСОБА_6 , починає з ним розмовляти і потерпілий ОСОБА_6 піднімається із стільця і наносить удар правою рукою, стиснутою в кулак, в область обличчя обвинуваченого ОСОБА_4 , розпочинається бійка, в ході якої, потерпілий ОСОБА_6 штовхає обвинуваченого ОСОБА_4 на стіл, сідає на нього зверху та починає завдавати обвинуваченому ОСОБА_4 умисно численні удари руками, стиснутими в кулакам, по різним частинам тілам обвинуваченого ОСОБА_4 , після чого обвинувачений ОСОБА_4 виривається та наносить удар потерпілому ОСОБА_6 керамічною чашкою в область голови.

Також в судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 2018 року за заявою ОСОБА_4 внесено дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 125 КК України щодо спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 14 серпня 2018 року близько 22 год. 30 хв. в смт. Солотвино на території «Солених озер», що підтверджено витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України.

Інших доказів в судовому засіданні сторонами кримінального провадження суду не надано.

У обвинувальному акті дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, то така кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 як хуліганства не ґрунтується на правильному застосуванні закону про кримінальну відповідальність, виходчи з наступних мотивів.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Відповідно до фактичних обставин цієї справи, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, зокрема, показань обвинуваченого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_10 та з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з місця події, обвинувачений ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, які виникли між ними, а також між обвинуваченим ОСОБА_4 та жінкою потерпілого ОСОБА_6 , з приводу та через конкуренцію при здійсненні підприємницької діяльності при реалізації однакового товару, соляних ламп, у кіосках, що розміщені неподалік один від одного на ринку в смт. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області.

Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до потерпілого ОСОБА_6 , яка триває вже більше року та виникла через сварку з жінкою потерпілого та самим потерпілим ОСОБА_6 , прагненням з`ясувати неприязні відносини, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_4 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілого і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, - за частиною другою статті 125 КК.

Із огляду на викладене дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно перекваліфікувати з частини першої статті 296 КК на частину другу статті 125 цього Кодексу та призначити йому покарання за цією нормою закону про кримінальну відповідальність.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України , судом не встановлено.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який винним себе не визнав, характеризується по місцю проживання позитивно, раніше не судимий та на обліку у нарколога та психіатра не значиться.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує дані про його особу та ті обставини, що він по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий і з огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства з обранням йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і таке покарання буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і можливість його виправлення в умовах суспільства не втрачена.
Згідно змісту ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода завдана особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. із змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч.7 ст.128 КПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Цивільний позов ОСОБА_6 слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Свої матеріальні витрати потерпілий в сумі 600 гривень на оплату спіральної комп`ютерної томографії підтвердив в повному обсязі квитанцією про оплату таких послуг. Що стосується оплати медичних препаратів на суму 6 756, 50 гривень, 2 992, 00 гривні та 1 059,50 гривень, то такі потерпілим не підтверджені належними та допустимими доказами, а надані ним написані від руки довідки, згідно яких п/п ОСОБА_23 відпустила йому ліки та медичні препарати, не можуть вважатися належними доказами, оскільки не містять призначення лікаря для лікування цими ліками саме потерпілого ОСОБА_6 та у них не підтверджено, чи має право п/п ОСОБА_23 , чиєю печаткою засвідчені ці рукописні довідки, на реалізацію цих ліків та медикаментів, а тому в стягненні цієї суми матеріальної шкоди слід відмовити.

Також не підтверджено потерпілим ОСОБА_6 і витрат на відновлення роботи закладу з метою здійснення торгівлі, оскільки будь-яких доказів, які б свідчили, що потерпілий займається підприємницькою діяльністю та має у власності заклад, у якому здійснює таку діяльність, суду не надано.

Суд встановив, що діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 дійсно була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та в необхідності усунення наслідків спричинення тілесних ушкоджень та при цьому враховує також спричинення ним тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_4 .. Суму моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 суд оцінює у розмірі 5 000 гривень.
Згідно ст. 100 КПК України речовий доказ диск з серійним номером «DR5F60-50003, після вступу вироку в законну силу, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст.125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (Вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 завольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 600, 00 (Шістсот гривень 00 копійок) гривень матеріальної шкоди та 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

У решті позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Речовий доказ - диск з серійним номером «DR5F60-50003, після вступу вироку в законну силу, залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Згідно ст. 376 ч.6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя : ОСОБА_1