Справа №303/844/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2021 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному 16.12.2020 до ЄРДР за №0000731 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_5 ,
з боку сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

До Мукачівського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження внесене 16.12.2020 до ЄРДР за №0001761 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.
До початку підготовчого судового засідання від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
В обґрунтування даного клопотання, ОСОБА_4 посилається на те, що вона незгодна із кваліфікацією правопорушення в якому обвинувачується її підзахисний ОСОБА_3 , так як внесені на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 (надалі «ЗУ №2617-VIII»), зміни до диспозиції ч.2 ст.309 КК України, свідчать про необхідність кваліфікації його дій, як особи, що раніше не була засудженою за цією статтею, саме за ч.1 ст.309 КК України, що є кримінальним проступком, а відтак, відповідно до п.5 ч.4 розділу II ЗУ №2617-VIII, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для приведення у відповідність з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задоволити з викладених у ньому підстав.
ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника.
Прокурор ОСОБА_5 щодо клопотання захисника обвинуваченого заперечила, вказавши на те, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, а тому підстав для його повернення немає.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Відповідно до частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Положеннями ст.291 КПК України передбачено вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься в обвинувальному акті. При цьому, такий перелік відомостей повинен бути перевірений судом при підготовчому судовому засіданні з точки зору можливості призначення судового розгляду.
Доводи, викладені у клопотанні захисника ОСОБА_4 щодо повернення обвинувального акту є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з обвинувального акта, він відповідає вимогам статті 291 КПК України, в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, які прокурор вважає встановленими, а також зазначена його правова кваліфікація з посиланням на положення КК України, виконано інші вимоги, встановлені статтею 291 КПК України.
При цьому, викладене в клопотанні про повернення обвинувального акту тлумачення стороною захисту положень ЗУ №2617-VIII, не є вірним, виходячи з наступного.
Так, дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України.
01.07.2020 набрав чинності «ЗУ №2617-VIII», яким внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо кримінальних проступків.
Так, згідно із ч.1 та 2 ст.12 КК України (у редакції від 01.07.2020), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Частиною 2 ст.309 КК України. (у редакції від 01.07.2020) визначено відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, у випадку, якщо ці дії вчинено за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. Санкцією статті передбачено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу від двох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років
Отже, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином.
Відповідно до п.5 ч.4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» «ЗУ №2617-VIII», установлено, що з дня набрання чинності цим Законом обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для приведення у відповідність з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
Враховуючи вищенаведене та те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України було направлено до суду після набрання чинності ЗУ №2617-VIII, а діючим КПК України не передбачено вимогу для суду або право чи обов`язок на стадії підготовчого судового засідання оцінювати викладення фактичних обставин провадження та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті з точки зору конкретності обвинувачення, а також наявності певних елементів об`єктивної або суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, давати оцінку обставинам, які підлягають розгляду в процесі судового провадження, оскільки у даному випадку суд вийде за межі наданих йому ст.314 КПК України повноважень, суд, приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 291, 314-316, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мукачівського
міськрайонного суду ОСОБА_1