Справа № 202/6297/20
Провадження № 1-кс/202/7566/2020
УХВАЛА
Іменем України
03 листопада 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника адвоката ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 00000731 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 зі скаргою на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 00000731 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
Обґрунтовуючи подану скаргу заявник вказала, що в провадженні СВ АНД ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 1 0000731 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.19.08.2020 року ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000731. Дане повідомлення про підозру було вручено у позаробочий час у людяному місці, де перебували не лише родичі та друзі ОСОБА_4 , а й сторонні особи, які стали свідками приниження честі та гідності останнього. ОСОБА_4 не викликався жодним чином до органу досудового розслідування. Такий спосіб повідомлення є не лише порушенням конституційних прав особи, а й розкриттям таємниці слідства, особистих даних та не підтверджених на даний момент даних щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Стороні захисту не зрозуміла суть повідомленої підозри, у якій не зазначено ні дій ОСОБА_4 , які б містили ознаки кримінального правопорушення, ні факту вчинення ним злочину. Таким чином, описані у повідомленні про підозру дії не містять жодних ознак складу злочину. Крім того, ОСОБА_4 не наділений організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями та жодним чином не являється службовою особою, проте відповідно до диспозиції інкримінованої ОСОБА_4 статті останній не може бути не лише суб`єктом вчинення вказаного злочину, а й відсутні і інші сторони складу злочину, у тому числі об`єктивна та суб`єктивна. Таким чином, повідомлення ОСОБА_4 про підозру не містить жодних ознак чи фактів вчинення ОСОБА_4 будь-якого злочину. Також вручене ОСОБА_4 повідомлення про підозру, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 27 КПК України, не містить часу та місця вчинення кримінального правопорушення. Крім того, у змісті повідомлення про підозру були відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, підтверджені доказами, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи. Слідчий, прокурор до сьогодні не допитав підозрюваного у справі. Орган досудового розслідування під час повідомлення про підозру чітко не вказав на беззаперечність фактів, викладених у тексті повідомлення та не посилався на зібрані у зв`язку із цим докази. Аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_4 не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій його причетності до вчинення інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 191 КК України.
У зв`язку з викладеним, заявник просила скасувати повідомлення про підозру від 19.08.2020 року ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000731 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 3 ст. 191 КК України, а також зобов`язати слідчого, прокурора у кримінальному провадженні № 0000731 від 23.07.2019 року вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 19.08.2020 року.
У судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, оскільки повідомлення про підозру було складено та вручено з дотриманням вимог норм чинного КПК України.
З`ясувавши обставини, що були підставою звернення до суду зі скаргою, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 00000731 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
19.08.2020 року складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яке в той же день оголошене та вручене останньому.
З поданої скарги вбачається, що підставою для скасування повідомлення про підозру заявник вважає те, що органом досудового розслідування була порушена процедура повідомлення про підозру та те, що підозра ґрунтується на недостатніх та недостовірних доказах.
Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено положенням ст.278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України.
Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вищевказаних процесуальних норм.
Відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Згідно зі ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі, якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України).
В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).
Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21.04.2011 року, остаточне 21.07.2011 року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
За своїм змістом повідомлена 19.08.2020 року ОСОБА_4 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_4 причетний до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КПК України.
Інші доводи сторони захисту про відсутність доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення не є предметом розгляду слідчого судді, оскільки повинні перевірятись при розгляді обвинувального акту в суді.
На підставі викладеного, прихожу до висновку про відмову в задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 00000731 від 23.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1