Справа № 168/638/20
Провадження № 1-кс/168/204/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року смт.Стара Вижівка

Слідчий суддя Старовижівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

дізнавача інспектора СД Старовижівського ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , розглянувши в відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000001 від 01.07.2020, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

У поданій скарзі скаржник просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000001 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Зазначає, що 17.08.2020 року він звернувся із скаргою на вказану постанову до Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури, відповідь на яку отримав 28.08.2020 року. Скаржник не погоджується з рішенням прокуратури та постановою дізнавача. Зокрема, зазначає, що взимку 2020 року невідомі особи викрали належну йому огорожу, яка була розташована між земельними ділянками, що знаходяться по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим йому було завдано матеріальних збитків. Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 185 КК України та розпочато досудове розслідування. У постанові про закриття кримінального провадження зазначено, що вказаний паркан завалився у зв`язку із старістю (зазначена інформація надана свідками). Має сумніви відносно того, що паркан завалився у зв`язку із старістю, адже дерев`яні стовпці, закопані у землю, на яких кріпився паркан, не були виявлені ні біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом із секціями паркану, ні на місці його розташування. Також біля будинку виявлено лише частину паркану, а саме (як вказано у протоколі огляду місця події) сім секцій дерев`яного штахетного паркану, розміром 7x1,5 метра, інші секції паркану знайдені не були, при проведенні огляду місця присутнім не був. Вважає, що дізнавач під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні не дотримав вимог закону в частині повноти розслідування, оскільки не проведено всіх необхідних слідчих дій, не з`ясовано всі обставини справи, а також не встановлено особу, винну у вчиненні кримінального правопорушення. А тому вважає, що рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та підлягає скасуванню. Одночасно просить поновити строк на оскарження постанови.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги підтримав, додатково пояснив, що вказаний паркан він встановив на виконання рішення суду чотири роки тому, паркан був новий, тому він не міг зіпсуватись за цей час, відтак висновок слідчого та показання свідків щодо того, що паркан зіпсувався від давності не відповідають дійсності. Довжина паркану становить 35 м, а біля будинку на суміжній ділянці виявлено лише 7 секцій по 1,5 м. де знаходиться решта паркану не встановлено. Вважає рішення про закриття справи передчасним, оскільки паркан йому не повернутий, знайдено лише частину викраденого паркану, особу, яка його викрала, не встановлено. Самостійно забрати паркан з ділянки, на якій він виявлений, не може, оскільки боїться, щоб його не звинуватили в крадіжці чужого майна, крім того, ОСОБА_5 пояснювала в своїх поясненнях, що паркан встановив її батько. Демонтажем паркану, якого він встановив, йому завдані збитки, в тому числі щодо його встановлення. Вважає, що паркан має повернути особа, яка його викрала, і встановити на тому ж місці.

Дізнавач ОСОБА_4 просить відмовити в задоволенні скарги, пояснив, що при винесенні постанови про закриття провадження він взяв до уваги пояснення свідків які бачили, що частина паркану похилилась від давності, крім того, відсутній склад крадіжки взагалі. Так, було в ході огляду місця події виявлено, що паркан був демонтований і перенесений та складений біля будинку на сусідній ділянці, що належить ОСОБА_5 . Вказана земельна ділянка та будинок фактично ніким не доглядається, знаходиться в занедбаному стані, ніхто ділянкою не користується, ніхто там не проживає, тому вважає, що відсутній корисливий мотив в особи, яка його переносила, що є обов`язковою ознакою крадіжки, а паркан був просто демонтований у зв`язку зі зношенням та перенесений на сусідню ділянку. Крім того допущено помилку при обмірах паркану, що перебував біля будинку ОСОБА_5 і кількість вказана неправильно.

Заслухавши пояснення учасників провадження і дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

01.07.2020 р. внесені відомості в ЄРДС та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за заявою ОСОБА_3 про те, що взимку 2020 року невідомі йому особи викрали належну йому огорожу, у зв`язку із чим останньому спричинено матеріальних збитків.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, під час допиту, потерпілий ОСОБА_3 повідомив, що в 2016 році він встановив паркан між земельними ділянками, що знаходяться по АДРЕСА_3 . В подальшому, в кінці 2019 року, точної дати ОСОБА_3 не пам`ятає, він виявив, що паркан на межах земельних ділянок відсутній, а також, ОСОБА_3 помітив, що зазначений вище паркан розташований біля стіни хати-пустки, що розташована по АДРЕСА_1 та котра належить ОСОБА_5 .

Допитана як свідок ОСОБА_5 , яка є власником земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 та котра межує із земельною ділянкою потерпілого, в січні-лютому місяці 2020 року, перебуваючи на земельній ділянці вона помітила, що огорожа між земельними ділянками частково похилилася, а частина лежала на землі. Також, станом на 04.07.2020, ймовірно зазначена вище огорожа знаходиться складена біля стіни житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Хто проводив демонтаж та складав біля будинку дану огорожу не знає, оскільки в цьому будинку не живе і за ним не доглядає.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що бачили як паркан котрий розділяв зазначені вище земельні ділянки, впав у зв`язку із старістю та лежав на землі. В подальшому зазначений вище паркан бачили складеним біля стіни хати-пустки за адресою АДРЕСА_1 . Хто переносив зазначену вище огорожу невідомо.

24.07.2020 р. слідчий виніс постанову про закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

На підставі аналізу доказів слідчий прийшов до висновку, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, відсутній, оскільки в ході проведення досудового розслідування з`ясовано, що факту вчинення крадіжки не було, належний ОСОБА_3 паркан у зв`язку із старістю завалився та лежав на землі, а в подальшому був перенесений та складений біля хати-пустки не встановленою особою. Також відсутні обов`язкові суб`єктивні ознаки крадіжки, а саме корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений вини.
Під час винесення постанови дізнавач не правильно застосував норми права, а саме ст. 185 КК.

Згідно зі ст.185 КК України крадіжка вважається закінченою з моменту вилучення майна і реальної можливості розпоряджатися ним як своїм власним: продати, сховати, подарувати, використати на свої потреби тощо. З суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.
Як встановлено, паркан, що був встановлений ОСОБА_3 на межі його і суміжної земельних ділянок, в даний час відсутній в місці, в якому був встановлений. Факт його знаходження на території суміжної ділянки не спростовує факту крадіжки з місця, в якому він був встановлений. Доводи про те, що паркан був фактично демонтований і перенесений на суміжну ділянку, якою ніхто не користується, не свідчать про відсутність ознак крадіжки.
Крім того, як встановлено в ході судового розгляду скарги, було виявлено лише частину викраденого паркану, а саме 7 секцій довжиною по 1,5 м., а згідно з матеріалами справи викрадено паркан довжиною 30,5 м. Місцезнаходження іншої частини викраденого майна не встановлене. Доводи про те, що частина паркану була у зв`язку із фактичним зносом знищена належним чином не перевірені, виходячи з даних про те, що паркан встановлений на виконання рішення апеляційного суду в 2016 р.
Згідно з положеннями ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу, про скасування рішення слідчого чи відмову у задоволенні скарги.

Зважаючи на такі обставини, оскаржувана постанова є передчасною, а тому її слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк для подання скарги на постанову дізнавача від 24.07.2020 р.

Постанову дізнавача - інспектора СД Старовижівського відділення поліції Ратнівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про закриття кримінального провадження від 24 липня 2020 року в кримінальному провадження № 0000001 від 01.07.2020 року скасувати, матеріали кримінального провадження направити Старовижівському ВП Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області для продовження дізнання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Дата проголошення повного тексту ухвали 17.09.20р. о 09.10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1