Справа № 204/6396/20
Провадження № 1-кс/204/1219/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого слідчого відділення Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0001290 від 22.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2020 року до суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0001290 від 22.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.162 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначає, що до чергової частини Чечелівського ВП надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те що невстановлена особа 05.09.2020 року вчинила незаконні дії, а саме виселила заявника з житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що порушують недоторканність житла громадян. (ЖЄО 23842 від 22.09.2020). В ході проведення досудового розслідування, залучений та допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив про те, що в 2009 році, останній поновив строки вступу у спадщину, та прийняв у спадщину частиною будинку АДРЕСА_1 . Так, починаючи з 2009 року, останній разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 почали проживати у вищевказаному будинку, одна частина, а саме , якого вже належала ОСОБА_5 , а інша частина, а саме 1/2, належала ОСОБА_7 (тітка ОСОБА_5 ), з якого в останнього склалися недоброзичливі відносини. 13.08.2020 у вечірній час, як стверджую ОСОБА_5 , на подвір`я вищевказаного будинку зайшли раніше невідомі три чоловіки, один з яких вдарив по голові ОСОБА_6 (дружину ОСОБА_5 ), та почали ломитися в закриті двері будинку. Після чого, в той час, поки ОСОБА_5 разом з дружиною ОСОБА_6 перебували у лікарні швидкої допомоги, вищевказані чоловіки проникли всередину вказаного будинку, де змінили замок на вхідних дверях, та дотепер ОСОБА_5 , разом з дружиною ОСОБА_6 не можуть потрапити до себе в помешкання. Крім того, допитана в якості потерпілого ОСОБА_6 , які підтвердила показання, які надавав її чоловік ОСОБА_5 , та додала, що як повідомив, один з чоловіків, які 13.08.2020 вдерлися на подвір`я буд. АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_8 , що останній на підставі договору купівлі продажу від 23.03.2020 №317 (укладеним з ОСОБА_7 ), є власником частини вказаного будинку, тому він все одно зайде до вказаного будинку, а сам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 там жити не будуть. 21.09.2020, коли потерпіла ОСОБА_6 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , знову намагалися потрапити до себе додому, за вищевказаною адресою, то виявили, що в середині вказаного будинку, ні підставі договору оренди від 19.08.2020, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проживає ОСОБА_9 . Та в той час, коли ОСОБА_6 та ОСОБА_5 приходяться д вищевказаного будинку, одразу приїжджає ОСОБА_8 , який погрожує останній, та не надає їй можливості потрапити до власної оселі. Крім того, відповідно до ст. 362 Цивільного кодексу України - кожен учасник права спільної часткової власності за ст. 361 ЦК має право розпоряджатися своє часткою самостійно, однак з урахуванням правил ст. 362 ЦК, які гарантують права інших співвласників щодо переважної купівлі цієї частки. Слід підкреслити, що обмеження щодо розпорядження своєю часткою стосуються лише продажу частки співвласником. Відтак, переважне право інших співвласників на придбання частки не існує у випадках її відчуження іншим чином: шляхом укладення договорів міни, дарування, ренти (якщо майно передається безоплатно - ст. 734 ЦК), довічного утримання, спадкового договору або складання заповіту. Не потрібна згода співвласників у разі примусового відчуження частки при визнанні учасника спільної часткової власності банкрутом згідно Закону "Про поновлення платоспроможності боржника або про визнання його банкрутом" від 30 червня 1999 р. Крім того, інші співвласники позбавлені переважного права на купівлю частки у праві спільної часткової власності у випадку її продажу з публічних торгів. Отже, в гр. ОСОБА_7 в порушення ст. 362, ст. 361 ЦК України продала належну їй спільну часткову власність, а саме частини буд. АДРЕСА_1 . Дослідивши довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №226082148 об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 01), а саме буд. АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі продажу від 23.03.2020 №317 посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , та ОСОБА_5 , на підставі Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2014, Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.07.2014. Земельна ділянка кадастровий номер :07:303:0018 площею 0,053 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) станом на 29.09.2020 право власності ні за ким не зареєстроване. У слідства є достатні підстави вважати, що вказане нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), та земельна ділянка кадастровий номер :07:303:0018 площею 0,053 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та є речовим доказом у кримінальному провадженні. Станом на даний момент речовий доказ будинок АДРЕСА_1 , та земельна ділянка кадастровий номер :07:303:0018 площею 0,053 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), знаходиться у вільному цивільному обігу, може бути відчужений, переданий іншим особам, щодо нього можуть бути створені та зареєстровані речові права та їх обтяження із створенням прав третіх осіб на нерухоме майно. Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати майна. Тобто є необхідність вжиття заходу забезпечення кримінального провадження - арешту даного майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Крім того, необхідно накласти заборону розпорядження вказаним нерухомим майном, оскільки обставини, у зв`язку з чим ведеться досудове розслідування, підтверджують, що їх незастосування призведе до можливої втрати та передачі майна. Таке обмеження права власності буде відповідати завданням кримінального провадження, розумним та співрозмірним з огляду на обставини кримінального провадження. Отже, на даний момент з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України) існує необхідність у накладенні арешту на майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку кадастровий номер :07:303:0018 площею 0,053 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), із забороною розпоряджатися арештованим майном у будь-який спосіб, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Слідча у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій підтримала своє клопотання, просила його задовольнити та розглядати без її участі.

Вивчивши подане клопотання та додані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, вважаю за необхідне задовольнити клопотання слідчої, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України, встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001290 від 22.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.162 КК України.
Згідно з витягом з державного реєстру досудових розслідувань № 0001290, до чергової частини Чечелівського ВП надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлена особа 05.09.2020 року вчинила незаконні дії, а саме: виселила заявника з житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що порушують недоторканність житла громадян.

Постановою слідчого слідчого відділу Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 26 вересня 2020 року, будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано на ОСОБА_8 розміром частки та ОСОБА_5 розміром частки , а також земельна ділянка кадастровий номер :07:303:0018, площею 0,053 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001290.
Вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-175 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0001290 від 22.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.162 КК України задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: об`єкт житлової нерухомості, будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано на ОСОБА_8 розміром частки та ОСОБА_5 розміром частки , а також земельну ділянку, кадастровий номер :07:303:0018, площею 0,053 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з забороною відчуження та розпорядження вказаним майном.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1