УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.11.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні зали суду м.Херсона клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Красноармійського районного суду м. Волгограда від 17.07.2017 року щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, громадянина України, українця, освіта середня професійна, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за ч.3 ст.30 - п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ до 12 років позбавлення волі,-
В С Т А Н О В И В:
Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації, посилаючись на те, що 17.08.2018 року наказом Міністерства юстиції України № №2694/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 .
У судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Красноармійського районного суду м. Волгограда від 17.07.2017 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30 - п. «г» ч.4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Ухвалою Волгоградського обласного суду від 26.09.2017 року вирок, в частині обчислення строку покарання змінено, строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 17.07.2017 року та зарахувати у строк покарання строк тримання під вартою з 02.09.2016 року по 16.07.2017 року. В іншій часині залишено без змін.
ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ « Виправна колонія № 19 УФСВП Росії по Волгоградській області.
Кінець строку відбуття покарання 01.09.2028 року.
Згідно довідки бухгалтерії ФКУ «Виправна колонія № 19 УФСВП Росії по Волгоградській області» в установі перебувають 4 виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_4 коштів на загальну суму 24 980 рублів 60 копійок. Виплати по виконавчим документам не проводились.
В клопотанні також заявлено прохання розглядати його у судовому засіданні без участі представника Міністерства юстиції України, участь якого згідно з ч.1 ст. 610 КПК України не є обов`язковою.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання підлягає задоволенню, суд приходить до наступного.
Так, статтею 9 Конституції України передбачено що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Пунктом "b" ч.1 ст.9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті органи держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.
Пунктами "а","d" ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
Відповідно до вимог ч.3 ст.609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Як слідує з ч.1 ст.10 Конвенції про передачу засуджених осіб, у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.
Засуджений ОСОБА_4 подав заяву, в якій особисто виклав бажання продовжити подальше відбування покарання на території України та просив перевести його для подальшого відбуття покарання в Україну, громадянином якої він є.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30 - п. «г» ч.4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів групою осіб за попередньою змовою у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації.
Вказане діяння за законодавством України є кримінально-караним та передбачене ст. 307 КК України.
Відповідно до приписів Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 р. «Про судову практику у справах про злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», злочин, передбачений, зокрема ст. 307 КК України є закінченим з моменту вчинення однієї з дій, передбачених в диспозиції статті. Якщо винна особа не встигла вчинити дію, яка охоплювалась її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування або як замах на злочин не потребує.
Отже, за Кримінальним Кодексом України, будь-які дії направлені на збут психотропних речовин кваліфікуються як закінчений склад злочину, передбачений ч.2 ст. 307 КК України ( в тому числі і зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин вчинене за попередньою змовою групою осіб у великому розмірі), якою передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Однак, оскільки покарання за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена у державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку, суд не встановлює додаткове покарання, у виді конфіскації майна

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання Міністерства юстиції України, так як дотримані вимоги ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та ч.2 ст. 610 КПК України, тому є всі достатні та законні підстави для приведення зазначеного вироку Російської Федерації у відповідність з кримінальним законодавством України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 606, 607, 609, 610 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України - задовольнити.
Привести вирок Красноармійського районного суду м. Волгограда від 17.07.2017 року, із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Волгоградського обласного суду від 26.09.2017 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність із законодавством України та, вважати його засудженим за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі з поміщенням для відбування покарання до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 17.07.2017 року та зарахувати у строк покарання строк тримання під вартою з 02.09.2016 року по 16.07.2017 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено 16.11.2020 року о 16.55 год.

СуддяОСОБА_1