Справа №: 398/2467/18
провадження №: 1-кп/398/87/20
ВИРОК
Іменем України

"08" грудня 2020 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Олександрії кримінального провадження №0001506 від 13.08.2018 року стосовно обвинуваченого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Любашівка Одеської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, маючого базову середню освіту, проживаючого у кв. АДРЕСА_1 та зареєстрованого у буд. АДРЕСА_2 , раніше судимого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області: 04.11.2020 року за скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, учасники справи:

прокурор Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2018 року, близько 02 години 30 хвилин ОСОБА_6 , діючи повторно, за попередньою змовою, спільно із невстановленою розслідуванням особою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прибули до приміщення гаражу № НОМЕР_1 , який розташований на території гаражного кооперативу №1, по вулиці Партизанській, міста Олександрія Кіровоградської області. ОСОБА_6 , діючи спільно із невстановленою досудовим слідством особою, з корисливих спонукань, шляхом пошкодження навісного замка, проник до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному кооперативі №1 по вулиці Партизанській, міста Олександрія Кіровоградської області, де таємно заволодів речами ОСОБА_7 , а саме двома колесами в зборі - дві пневматичних шини марки BRIDGESTONE моделі Blizzak Nordic розміром 205/55 R16 94R загальною вартістю 1 918 гривень 65 копійок та два заводських диски виготовлених з легкого сплаву металу до автомобіля Ford Mondeo, 2005 року випуску загальною вартістю 1 131 грн 50 коп., згідно висновку експерта №94 від 13.06.2018 року, а всього на загальну суму 3 050 гривень 15 копійок.

Після цього, ОСОБА_6 , маючи умисел залишити місце події не поміченим, направився до виходу з гаражу з викраденими речами, проте довести свій злочинний намір до кінця не зміг, так як був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення власником гаражу та іншими особами, а невстановлена досудовим слідством особа з місця вчинення злочину зникла.

У такий спосіб ОСОБА_6 не виконавши всі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, не зміг розпорядитися викраденим майном.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 як, незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувачений визнав свою вину та вказав, що хотів викрадене застосувати до свого автомобіля, але його піймали. Щиро кається у скоєному.

ОСОБА_6 зазначив, що не оспорює ті фактичні обставини справи, визнає їх за правдиві і достовірні. З врахуванням думки прокурора, обвинуваченого суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставин справи, тому було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які вказують на його особу.

У зв`язку з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, і визнав можливим обмежити обсяг доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особистості обвинуваченого.

Також обвинуваченому судом роз`яснено, що в разі розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Суд, вислухавши обвинуваченого, який свою провину визнав у повному обсязі, прокурора, в виду того, що обвинувачений дав згоду на розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає що - вина обвинуваченого, в скоєнні кримінального правопорушення передбачена ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - доведена та підтверджена самим обвинуваченим, у зв`язку із чим суд вважає, що вина ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині доведена повністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначені обвинуваченому покарання судом враховується те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи та має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Судом враховується особа обвинуваченого, поведінку його за час досудового розслідування, де він вину не визнав, а також те, що під час судового розгляду він щиро покаявся у вчиненому злочині, раніше судимий.

Судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання щире каяття.

Обставини, що обтяжують судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема, визнання своєї вини, даних про його особу, неодноразово засуджений, характеризується посередньо, відсутність обтяжуючих обставин, суд прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Судом враховано той факт, що ОСОБА_6 скоїв злочин у 2018 році, а засуджений 04.11.2020 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснення, що містяться у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, слід враховувати, крім даних про особу й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності.

Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей КК України.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність застосування ч. 4 ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань призначеного за даним вироком та призначеного за попереднім вироком.

Крім того, 15 травня 2018 року ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в сумі 35 240 грн.

17 травня 2018 року внесено на розрахунковий рахунок 2505 кошти у розмірі 35 240 грн 00 коп. у якості застави за ОСОБА_6 .

29 вересня 2020 року ОСОБА_6 затримано, а згідно вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.11.2020 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, при наявності вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.11.2020 року, дія запобіжного заходу у виді застави, визначена ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.05.2018 року припинена.

Згідно п. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначеного за даним вироком та призначеного за попереднім вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.11.2020 року, визначивши ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ст. 72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати фактично відбуте покарання за попереднім вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.11.2020 року, а також строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання, а саме з 29 вересня 2020 року і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Заставу, внесену ОСОБА_8 за ОСОБА_6 17 травня 2018 року за ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.05.2018 року на рахунок №2505, отримувач ТУ ДСА України в Кіровоградській області, код банку отримувача 820172, в сумі 35 240 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) грн 00 коп. повернути ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 2 002 (дві тисячі дві) грн 00 коп.

Речові докази: навісний замок в розібраному стані, який поміщено до спеціального пакету експертної служби №0821036 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області, а також два автомобільні колеса, марки BRIDGESTONE моделі Blizzak Nordic, розміром 205/55R16 94R та дисків виготовлених з легкого сплаву металів до автомобіля Ford Mondeo, розмір дисків R16, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити йому в користування; пара рукавиць виготовлених з тканини, які поміщено до спеціального пакету НПУ ГСУ №4373984 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Олександрійського ВП ГУНП1 в Кіровоградській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

ГОЛОВУЮЧА СУДДЯ: ОСОБА_9 НЕРОДА