Справа № 472/988/20
Провадження № 1-кс/472/177/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року смт. Веселинове

Слідчий суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , вивчивши матеріали винесеного в кримінальному провадженні №0000245 клопотання начальника СВ Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання начальника СВ Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.09.2020 року, близько 19.00 год., точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_6 перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, вирішив спричинити смерть останній. Реалізовуючи свій злочинний намір, який виник спонтанно, безпосередньо перед вчиненням злочину, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_7 взяв кухонний ніж, який знаходився в кімнаті домоволодіння, після чого за допомогою даного ножа, усвідомлюючи, що наносить тілесні ушкодження у життєво важливий орган потерпілої шию, спричинив тілесне ушкодження у вигляді різаної рани передньої області шиї. Після спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , побачивши, що з рани на шиї ОСОБА_7 потекла кров, вирішив, що довів свій злочинний намір, спрямований на спричинення смерті ОСОБА_7 , до кінця та досяг злочинного результату у вигляді смерті потерпілої, вийшов з будинку, Однак смерть потерпілої ОСОБА_7 не настала, з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6

19.09.2020 року під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 було виявлено та вилучено при собі наступні предмети: куртка чоловіча чорного кольору, штани коричневого кольору, пара кросівок білого кольору.

Під час огляду місця події було вилучено: два тапки коричневого кольору, металеву ручку від дверей, футболку сірого кольору, штани зеленого кольору з плямами бурого кольору, труси світлого кольору з плямами бурого кольору, чорні штани, зелену футболку з плямами бурого кольору, светр (батник) з плямами бурого кольору, ніж з плямами бурого кольору, пластикову пляшку від пива, недопалок цигарки, коробка сірників.

Під час огляду домоволодіння ОСОБА_8 було вилучено шорти темного кольору.

Тому у слідства є всі підстави вважати, що вищевказані речі є доказом злочину, у разі незастосування заборони використання даних речей, а також заборони розпоряджатися даними речами, це може призвести до зникнення або втрати даних речей, тому це може перешкодити кримінальному провадженню. Крім того, повернення вказаних речей власнику може призвести до настання негативних наслідків, оскільки він може їх знищити.

Адвокат ОСОБА_9 не з`явилася до зали судового засідання, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та вирішення питання про накладення арешту на майно покладається на розсуд суду.
Слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити та накласти арешт на вилучені речі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали клопотання кримінального провадження, заслухавши думку слідчого, суд дійшов висновку про наявність достатніх даних, які дають підстави вважати, що у разі незастосування заборони використовувати дані речі це може перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно пунктів 1 та 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Разом з тим, ч. 4 ст. 173 КПК України встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до п. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Керуючись ст. ст. 132,167,170-173, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання начальника СВ Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти арешт на предмети:

вилучені під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 : куртку чоловічу чорного кольору, штани коричневого кольору, пара кросівок білого кольору;

вилучені під час огляду місця події: два тапки коричневого кольору, металеву ручку від дверей, футболку сірого кольору, штани зеленого кольору з плямами бурого кольору, труси світлого кольору з плямами бурого кольору на яких є "квіти", чорні штани, зелену футболку з плямами бурого кольору, светр (батник) з плямами бурого кольору, предмет ззовні схожий на ніж довжиною 22 см. (руків`я 10 см. та лезо 12 см.) з плямами бурого кольору, пластикову пляшку від пива об`ємом 2,35, недопалок цигарки, коробка сірників;

вилучені під час огляду домоволодіння ОСОБА_8 : шорти темного кольору з бірюзовими вставками, з метою збереження речових доказів.

Майно, на яке накладено арешт, передати на відповідальне зберігання Веселинівському ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, для здійснення його зберігання за кримінальним провадженням.

Копію ухвали надіслати до Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, для виконання, а також прокурору, підозрюваному ОСОБА_6 та адвокату ОСОБА_9 не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду учасниками процесу, а підозрюваним та третіми особами на протязі цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1