справа № 156/1081/20
Номер провадження: 1-кп/156/133/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року смт. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі кримінальне провадження № 0000208 від 05 вересня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 05.09.2020 року, близько 12 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні літньої кухні домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання спиртних напоїв разом з ОСОБА_6 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи з прямим умислом, умисно наніс останньому удари по тілу ножем, чим заподіяв тілесні ушкодження. Згідно висновку № 185 від 30.09.2020 судово-медичної експертизи: на тілі ОСОБА_6 виявленні тілесні ушкодження: «в ділянці лівого плеча дві рани»; «в ділянці грудної клітки зліва дві рани». Одна з ран на грудній клітці проникає в грудну порожнину по ходу раневого каналу з ушкодженням нижньої долі лівої легені, що ускладнилось гемонневмотораксом, шоком; враховуючи локалізацію ран,їх розміри, їх рівні краї, рани «в ділянці лівого плеча», одна з ран «в ділянці грудної клітки зліва» могли утворитись від ріжучої дії предмета, обладаючого ріжучими властивостями, тобто рани є різаними. Одна з ран «в ділянці грудної клітки зліва», яка проникає в грудну порожнину з ушкодженням по ходу раневого каналу нижньої долі лівої легені утворились від дії предмета, обладаючого колено-ріжучими властивостями, тобто ці ушкодження є колено-різаними; за ступенем тяжкості дві різані рани «в ділянці лівого плеча», одна рана «в ділянці грудної клітки зліва» - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Колено-різане поранення «в ділянці грудної клітки зліва» проникаюче в грудну порожнину з ушкодженням нижньої долі лівої легені по ходу раневого каналу, що ускладнилось гемонневмотораксом, шоком відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми умисними діями, направленими на умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено у пред`явленому йому обвинуваченні та просив суд суворо його не карати. Вказав, що повністю відшкодував потерпілому спричинену шкоду. Ствердив, що 05 вересня 2020 року близько 12 год. 30 хв. між ним та ОСОБА_6 відбувся конфлікт після спільного вживання алкогольних напоїв. Під час шарпанини він вдарив потерпілого двічі ножем в область грудної клітки. У вчиненому щиро розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву, за змістом якої просив розглянути справу у його відсутності. Заявив про відсутність претензій до обвинуваченого. При визначенні міри покарання просить призначити обвинуваченому покарання менше-меншого та із застосуванням іспитового строку, оскільки він відшкодував шкоду за лікування.
Заслухавши думку учасників судового провадження, які підтримали заяву потерпілого та не заперечували щодо проведення судового розгляду без його участі, суд провів розгляд справи у відповідності до положень ст.325 КПК України без участі потерпілого.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження всіх доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорювались. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності його позиції не виникло.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , котрі виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженню, небезпечному для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 в суду не викликає сумнівів.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
Виявом справедливості при призначенні покарання є питання його відповідності вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому балансі із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченим, суд враховує положення пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, в якому звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до ст.12 КК України та ч.1 ст.121 КК України, злочин вчинений ОСОБА_4 є тяжким.
Обставиною, що обтяжує покарання у відповідності до ст.67 КК України є вчинення ОСОБА_4 злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості злочину, особу винного, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, скарг на нього у 2019-2020 роках в Іваничівську селищну раду не надходило, не працює, має на утриманні пристарілу матір, за якою здійснює догляд, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Іваничівської РДА, за місцем проживання та колишнім місцем праці характеризується позитивно. Згідно довідки Іваничівського ВКЖКГ заборгованості по оплаті за комунальні послуги немає. Крім цього відповідно до довідки КНП «Іваничівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_4 хворіє, знаходиться на «Д» обліку в сімейного лікаря КНП «Іваничівський РЦПМСД» Іваничівської районної ради. Діагноз: ХОЗЛ 2 ст., хронічний бронхіт з астматичним компонентом. Дифузний пневмосклероз ДН 1-2 ст. Портальний цироз печінки стадія сформованого цирозу. Асцит. ГЦН 2 ст., потребує щоденного прийому ліків. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 275, ОСОБА_4 страждає на алкогольну залежність (хронічний алкоголізм). Експертизою не отримано даних про пов`язану з алкогольною залежністю підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_4 .
Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_6 останній претензій до обвинуваченого немає, просить призначити йому покарання менше-меншого та із застосуванням іспитового строку, шкода за лікування йому відшкодована. Враховуючи також інші обставини кримінального провадження, зокрема вік обвинуваченого, те, що згідно ст.89 КК України він раніше не судимий, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому, відсутність претензій потерпілого до обвинуваченого, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 3 роки, позицію потерпілого, який просив суд суворо обвинуваченого не карати і волі не позбавляти, позицію обвинуваченого, який просив суд суворо його не карати, позицію захисника обвинуваченого, що просив врахувати дані, що характеризують особу обвинуваченого, його міцні соціальні зв`язки, сукупність обставин, що пом`якшують покарання та призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті та на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч.1 ст.121 КК України у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі. Зважаючи на викладене, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.
Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Арешт, накладений на майно згідно ухвали слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області від 18.09.2020 року відповідно до ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 слід залишити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.
Керуючись ст.ст. 12, 50, 65, 66, 75, 88, 89, ч.1 ст.121 КК України, ст.ст. 129, 349, 368, 370-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки.
Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.
У відповідності до ст. 76 КК України, суд покладає на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Обраний по справі ОСОБА_4 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2020 року на : ніж з ручкою коричневого кольору; ніж з ручкою білого кольору; три недопалки; відрізок тканини зі слідами речовини бурого кольору; покривало рожево-білого кольору зі слідами речовини бурого кольору; штани спортивні зі слідами речовини бурого кольору; кофту спортивну чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору; штани спортивні «ATHLETIK» зі слідами речовини бурого кольору; пару шкарпеток сірого кольору; майку біло-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору; сорочку в клітинку зі слідами речовини бурого кольору; кофту в полоску зі слідами речовини бурого кольору; спортивну кофту «REEBOK» темно-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, які знадяться в камері зберігання речових доказів Іваничівського ВП ГУ НП у Волинській області скасувати.
Речові докази у справі, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів Іваничівського ВП ГУНП у Волинській області відповідно до постанови від 06.09.2020 року про визнання та приєднання до провадження речових доказів, а саме : ніж з ручкою коричневого кольору; ніж з ручкою білого кольору, три недопалки; відрізок тканини зі слідами речовини бурого кольору; покривало рожево-білого кольору зі слідами речовини бурого кольору; штани спортивні зі слідами речовини бурого кольору; кофту спортивну чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору; штани спортивні «ATHLETIK» зі слідами речовини бурого кольору; пару шкарпеток сірого кольору; майку біло-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору; сорочку в клітинку зі слідами речовини бурого кольору; кофту в полоску зі слідами речовини бурого кольору; спортивну кофту «REEBOK» темно-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору знищити;
велосипед синього кольору, гаманець коричневого кольору «Cefiro, мобільний телефон марки «Нокія», ІМЕІ НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Самсунг» моделі GT-18160 ІМЕІ НОМЕР_2 повернути власнику.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1