ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2673/20 Справа № 212/8063/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001684, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микільське на Дніпрі Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця за контрактом ВЧ № НОМЕР_1 у званні старшого солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 .ч 1 ст. 115 КК України.
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
в режимі відеоконференції
прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 14 вересня 2020 року включно.
Суд першої інстанції враховував, що встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим особливо тяжкого злочину, а також наявний високий ступень ризику ухилення та переховування обвинуваченого від суду, ризику можливого вчинення інших тяжких кримінальних правопорушень або продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , тому, жоден більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження.
В апеляції
- захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та замінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
В обґрунтування зазначив, що прокурор в своєму клопотанні не виклав обставин, на підставі яких прийшов до висновку про наявність ризиків, і не послався на матеріали справи, які підтверджували б ці ризики. Також вказує, що суд не вивчив документи, які характеризують особу обвинуваченого, а саме відмінну службову характеристику з місця служби та проживання, відсутність судимостей. Зазначає, що ОСОБА_6 має намір реалізувати свої процесуальні права потерпілого у пов`язаному із цим кримінальним провадженням за ст. 125 КК України.
Заслухавши підозрюваного та його захисника, які просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки такий висновок повністю відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і узгоджується з зазначеними вище нормами закону.
Судом першої інстанції враховано, що на даний час судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, зокрема не допитаний сам обвинувачений, не досліджені всі докази по справі.
Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, проти життя та здоров`я особи, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існують реальні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилятися та переховуватися від суду, вчинити інше тяжке кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення.
На переконання колегії суддів, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянню, яке інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі на наявність у обвинуваченого відмінної службової характеристики з місця служби та проживання, а також відсутність судимостей, то вказані обставини були враховані судом першої інстанції поряд іншими, та на переконання колегії суддів, не є само по собі достатньо переконливим фактом, який б переважав визначені ризики чи зменшив їх існування.
Питання реалізації статусу потерпілого ОСОБА_6 , не є предметом розгляду в даному апеляційному провадженні, а тому посилання захисника в цій частині апеляції, колегія суддів вважає безпідставними.
З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4