Провадження № 11/824/68/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

« 21 » вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_11

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_11 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року, якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.302 КК України, ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 154; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.155; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 156; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 156; ч. 3 ст. 302 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальну справу в цій частині закрито,-
в с т а н о в и л а:
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2019 р. ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 302 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 154; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.155; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 156; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 156; ч. 3 ст. 302 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальна справа у частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.302 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст. 28, ч.1 ст.154; ч.3 ст. 28, ч.1 ст.155; ч.3 ст. 28, ч.1 ст. 156; ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 156; ч.3 ст. 302 КК України закрита.

Запобіжний захід у виді підписки про невиїзд застосований до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та арешт їх майна - скасовані.

Цивільні позови ОСОБА_11 , ОСОБА_13 залишені без розгляду.

На дану постанову надійшла апеляція представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_11 в якій вона просила вказану постанову скасувати, кримінальну справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт послалася на те, що залишилося відкритим питання винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки судом не визначено ставлення щодо винуватості цих осіб і що встановлено судом; не прийнято до уваги недотримання підсудними умов запобіжного заходу, які перетинали кордон України без дозволу суду; суд не приділив увагу питанню розгляду цивільного позову потерпілої, оскільки звільнення підсудних від кримінальної відповідальності не звільняє від обов`язку відшкодування заподіяної злочином шкоди.

В запереченнях на апеляцію ОСОБА_9 просила залишити апеляцію без задоволення, а постанову суду без змін посилаючись на необґрунтованість доводів апеляції представника потерпілої та законність і обґрунтованість постанови суду, оскільки звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності для суду є обов`язковим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_11 , яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, постанову суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд, думку прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 , підсудних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляції представника потерпілої, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція представника потерпілої задоволенню не підлягає наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 282 КПК України (в ред. 1960 р.), якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 72, 8, 9, 10, 111 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

Згідно п.5 ч.1,2,3 11-1 КПК України (в ред. 1960 р.) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 10.12.2019 р. підсудний ОСОБА_8 подав клопотання про закриття відносно нього кримінальної справи за ч. 3 ст. 302 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Крім того, 10.12.2019р. підсудна ОСОБА_9 також подала клопотання про закриття відносно неї кримінальної справи за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 154; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.155; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 156; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 156; ч. 3 ст. 302 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом встановлено, що, період, коли мали місце дії, що поставлені у провину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тривав з вересня 2006 року по листопад 2009 року. Судом першої інстанції також прийнято до уваги, що найтяжчим з інкримінованих підсудним злочинів на момент їх вчинення є злочин, передбачений ч.3 ст. 302 КК України, оскільки він передбачав покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.
У силу ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості та десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» звільненням особи від кримінальної відповідальності є відмова держави від застосування до особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи.
У такому разі відповідно до положень ст.ст. 7-1, 11-1 КПК України 1960 р. кримінальна справа у зв`язку із закінченням строків давності підлягає закриттю.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність законних підстав для звільнення підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінальної справи відповідно до вимог ст.ст. 7-1, 11-1 КПК України 1960 р.

Кримінальний процесуальний закон чітко розмежовує інститут звільнення від кримінальної відповідальності та інститут звільнення від покарання.

Статтею 49 КК України передбачені умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Процесуальний порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності встановлений ст.ст. 7-1, 11-1 КПК України 1960 р. й передбачає, за наявності згоди особи, закриття кримінальної справи постановою (ухвалою) суду, а не постановлення вироку.

Відповідно щодо підсудних (які просили звільнити їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України й справу закрити) не міг бути постановлений обвинувальний вирок.

Крім того, виходячи із змісту ч.1 ст. 62 Конституції України, особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину лише обвинувальним вироком суду, а в даному випадку справа підлягає закриттю постановою (ухвалою) суду.

Отже, доводи апелянта про те, що, судом не визначено ставлення щодо винуватості цих осіб, є необґрунтованими.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими і доводи апеляції представника потерпілої про те, що суд при закритті кримінального провадження не врахував обставини, що підсудні порушили умови запобіжного заходу.

Згідно з п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

В даному випадку суд першої інстанції при розгляді клопотання підсудних про звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, перевіряв вказані доводи представника потерпілої і дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні дані про ухилення підсудних від суду, оскільки, як вбачається з медичної документації підсудні виїжджали за кордон для лікування, в період між судовими засіданнями, що не може свідчити про їх ухилення від суду. Також матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_14 та Валленберг вчинили будь-які нові злочини.
Крім того, колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта про те, що суд безпідставно залишив без розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 .

У даному випадку судом було дотримано вимоги ст.128 КПК України та п.7 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», де роз`яснено, що в разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається.
Разом з цим, відповідно до положень ч. 3 ст. 28 КПК України 1960 року, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи наведені обставини, рішення суду про звільнення підсудних від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закриття справи, є законним і обґрунтованим. Підстав для скасування постанови суду 1 інстанції та направлення справи на новий розгляд, колегія суддів не знайшла.
Керуючись ст.ст.365,366 КПК України( в ред.1960р.), колегія суддів, -
у х в а л и л а:

Апеляцію представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінальної справи залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді __________________ __________________ _________________