Ухвала
Іменем України
06 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 130/2174/17
провадження№ 51-3803 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жмеринського міськрайонного Вінницької області від 24 квітня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2020 року,
встановив:
Вироком Жмеринського міськрайонного Вінницької області від 24 квітня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2020 року вищевказаний вирок суду змінений в частині застосування принципів складання покарань за сукупністю злочинів та зарахування строку відбування покарання відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2019 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців.
Зараховано ОСОБА_4 в строк покарання частину відбутого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2020 року з 22 липня 2018 року по день набрання даним вироком законної сили, тобто 22 червня 2020 року. В решті оскаржуваний вирок залишений без зміни.
Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень щодо нього.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Разом з тим, засуджений у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга подається до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Тобто засуджений вносить касаційну скаргу до суду, який не є судом касаційної інстанції та не здійснює правосуддя.
Крім того, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 , оспорюючи свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, вказує на порушення порядку проведення досудового розслідування, однобічність, неповноту та упередженість судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, а саме, вказує на невірну оцінку протоколу огляду місця події від 12 серпня 2017 року, показань потерпілого ОСОБА_5 та свідків, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Тобто, засудженим у скарзі не наведено обґрунтування, як саме такі порушення, на його думку, вплинули на правильність доведеності його винуватості у вчиненні злочину, а також на прийняття судами першої та апеляційної інстанції законних та обґрунтованих рішень в цілому.
При цьому у поданій касаційній скарзі засуджений не зазначає, в чому незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом та які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Крім цього, згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Натомість, у касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок Жмеринського міськрайонного Вінницької області від 24 квітня 2020 року та призначити новий досудовий розгляд та новий судовий розгляд в іншому складі суду, чим допускає протиріччя. Так, ст. 436 КПК України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги скасування судового рішення та призначення нового досудового розгляду.
Окрім того, скасування чи зміна рішення суду першої інстанції без скасування чи зміни рішення суду апеляційної інстанції не передбачено чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Тому прохальна частина касаційної скарги засудженим викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3