ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2956/20 Справа № 216/5307/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000617 від 01.09.2016 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
17 грудня 2009 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 27 березня 2015 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено відрахувати з моменту його фактичного затримання 01 вересня 2016 року, перерахувавши йому відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 01 вересня 2016 року і до дня набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Вирішена доля речових доказів у відповідності вимог процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, за ознаками вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, ОСОБА_7 у вечірній час 31 серпня 2016 року заходився разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 за місцем реєстрації останньої, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , коли під час вживання спиртних напоїв між ними в приміщенні вітальні вказаного будинку на ґрунті побутового пияцтва відбулася сварка, під час якої ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виказували один одному претензії з приводу спільного проживання та висловлювались нецензурною лайкою, після чого ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відчувши до ОСОБА_10 гостру неприязнь у зв`язку з її такою поведінкою, маючи умисел на заподіяння їй смерті за вказаних мотивів, близько 23 години взяв біля вхідних дверей дерев`яну палицю циліндричної форми, підшукавши собі таким чином знаряддя злочину, після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою заподіяння ОСОБА_10 смерті, з мотивів гострої неприязні до неї, близько 23 години 10 хвилин, наблизившись до останньої, яка сиділа на дивані, встановленому у приміщенні вітальні та умисно, зі значною силою, завдав ОСОБА_10 не менше п`яти ударів підшуканою палкою, яку він утримував у своїй правій руці, в життєво-важливий орган людини голову, від чого ОСОБА_10 упала на підлогу, а ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння ОСОБА_10 смерті, схопив потерпілу, яка продовжувала знаходитися в положенні лежачи спиною на підлозі, за волосся та витяг її до приміщення міжкімнатного коридору будинку, після чого ОСОБА_7 , продовжуючи діяти з мотивів гострої неприязні до ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 та свідомо припускаючи їх настання, проявляючи агресію, посилену станом алкогольного сп`яніння, з 23 години 25 хвилин 31 серпня 2016 року до 00 годин 20 хвилин 01 вересня 2016 року умисно, зі значною силою завдав ОСОБА_10 , яка знаходилася в положенні лежачи на підлозі, не менше 3 ударів взутими ногами в ділянку верхніх кінцівок, не менше 15 ударів взутими ногами в ділянку нижніх кінцівок та не менше 16 ударів взутими ногами в ділянку тулубу, внаслідок чого ОСОБА_10 померла на місці злочину, а ОСОБА_7 , досягнувши бажаного результату у вигляді настання смерті потерпілої, припинив свої злочинні дії та покинув зазначений будинок.
У результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок, внутрішньочерепної травми із забійними ранами №1, №2 та №3 в правій лобній, правій скроневій та правій виличній ділянках із синцями навкруги, синців в області зовнішнього кінця лівого ока, в області підборіддя ліворуч (відповідно якому на слизовій нижньої губи ліворуч забійна рана), забійної рани у правій виличній ділянці, крововиливів у м`яких покривних тканинах голови в правій лобній та правій скроневій ділянках, крововиливів у м`яких тканинах обличчя, крововиливів під м`якою мозковою оболонкою, закритої тупої травми тулубу та кінцівок, чисельних синців по правому надпліччю, по правій бічній поверхні грудної клітини та черева (у кількості не менше п`яти) із саднами на їх тлі, у проекції обох лопаток, по передній поверхні черева, по лівій бічній поверхні грудної клітини та черева (не менше семи) із саднами на їх тлі, крововиливів у м`яких тканинах тулубу відповідно синцям, переломів п`ятого ребра ліворуч по середньоключичній лінії та шостого-дев`ятого ребер ліворуч по передньопахвинній лінії з ушкодженнями уламками ребер пристінкової плеври та тканини лівої легені у вигляді щілиноподібних розривів, рідкої крові у лівій плевральній порожнині, крововиливів у товщі діафрагми, крововиливів у наднирковій клітковині та корковому шарі лівої нирки, відкритих уламкових переломів кісток лівого передпліччя та лівого ліктьового відростку з утворенням ран №4, №5 та №6 кістковими уламками, крововиливів у м`яких тканинах лівого плеча та лівого передпліччя, чисельних синців по лівому стегну, по правому стегну (не менше п`яти), по лівій сідниці, по лівій гомілці (не менше трьох), крововиливів у підшкірно-жирові клітковині та м`які тканині відповідно синцям.
Згідно висновків судово-медичної експертизи трупу №1602 від 19.09.2016 року та додаткової судово-медичної експертизи трупу №1602/1 від 21.10.2016 року, всі виявлені у потерпілої ОСОБА_10 тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з її смертю, яка настала близько 00 годин 20 хвилин 01 вересня 2016 року в приміщенні міжкімнатного коридору вищезазначеного будинку в результаті сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок, із внутрішньочерепною травмою, переломами ребер та кісток скелету, забою внутрішніх органів, яка ускладнилася шоком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок, яким призначити яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд не в повній мірі прийняв до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а саме згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, за вказаний злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавлення волі та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який: раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів корисливих та проти життя та здоров`я особи; вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння щодо особи з якою фактично мешкав у шлюбних відносинах; нанесення великої кількості ударів в різні анатомічні частини тіла загиблої; шкоду завдану своїми умисними протиправними діями потерпілій не відшкодував; під час судових засідань змінював свої покази, намагався затягнути судовий розгляд кримінального провадження.
Таким чином, вирок суду відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, із постановленням нового вироку.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду першої інстанції, та пом`якшити призначене покарання з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, оскільки ОСОБА_7 щиро розкаївся у вчиненому, дієво співпрацював зі слідством, має позитивну характеристику з місця проживання, має матір 1944 р.н., яка потребує допомоги.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити в повному обсязі, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого посилаючись на її безпідставність, просив задовольнити апеляційну скаргу сторони обвинувачення.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Враховуючи, що висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується доказами, які були досліджені в суді першої інстанції та яким надана належна оцінка, в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості та особі обвинуваченого, а також доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності призначення більш м`якого покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
За правилами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.
Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, обставини його вчинення, його суспільну небезпеку, особисте ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, позитивно характеризується за місцем свого проживання, перебував під наглядом лікаря-психіатра з 1984 року до 1996 року з приводу емоційно-нестабільного розладу особистості, а також з лютого 2006 року до липня 2010 року перебував під диспансерним наглядом з приводу психічних поведінкових розладів унаслідок уживання опіоїдів із синдромом залежності. Суд також визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття останнього, та обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та всі обставини справи, вважає, що обраний судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 вид і розмір покарання є законним, обґрунтованим і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.
Апеляційним переглядом встановлено, що доводи, на які посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі задля призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів корисливих та проти життя та здоров`я особи, наявність обтяжуючої обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, оскільки під час ухвалення вироку вказані обставини судом першої інстанції враховані, та саме з їх урахуванням у сукупності з іншими обставинами було призначено покарання обвинуваченому необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 шкоду завдану своїми умисними протиправними діями потерпілій не відшкодував, під час судових засідань змінював свої покази, намагався затягнути судовий розгляд кримінального провадження, не є підставою для скасування оскаржуваного вироку суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які посилається прокурор, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому, та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання, призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є обґрунтованим та необхідним.
Враховуючи вищезазначене, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок м`якості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі прокурор.
Доводи обвинуваченого про те, що судом не враховано такі обставини, що пом`якшують покарання, як щире каяття, активне співпрацювання зі слідством, позитивна характеристика з місця проживання, а також те, що обвинувачений має матір 1944 р.н., яка потребує допомоги, є неспроможними.
Як слідує з роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12, активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.
Натомість матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про вчинення ОСОБА_7 в ході досудового розслідування активних дій, спрямованих на встановлення обставин справи, у тому числі тих, які не були відомі

органу досудового розслідування. Відсутня вказана пом`якшуюча обставина і в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 .
Крім того, даних про те, що мати обвинуваченого знаходиться на його утриманні, матеріали кримінального провадження не містять, враховуючи також, що він не працює, а його щире каяття та позитивна характеристика були враховані судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження та при визначенні виду та міри покарання. Підстав для застосування судом більш м`якого покарання не встановлено.
Враховуючи викладене, підстав для призначення як більш м`якого, так і більш суворого покарання ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає, так як призначене судом першої інстанції покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають, а відтак вирок суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4