Справа № 461/4535/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/855/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові об`єднане кримінальне провадження №0000918 від 23.03.2018 року та №0002148 від 20.02.2018 року за апеляційними скаргами прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та директора ПрАТ «Львівське акціонерне товариство імені Лесі Українки» ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 28 липня 2020 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.4 ст.191 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

встановила:

Прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та директор ПрАТ «Львівське акціонерне товариство імені Лесі Українки» ОСОБА_7 подали апеляційні скарги на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 28 липня 2020 року, якою об`єднане кримінальне провадження №0000918 від 23.03.2018 року та №0002148 від 20.02.2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.4 ст.191 КК України - повернуто прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає вказану ухвалу суду першої інстанції незаконною, необгрунтованою, такою, що винесена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що суддя приймаючи рішення про повернення обвинувального акта відносно проступку та злочину, вийшов за межі наданих повноважень, чим істотно порушив вимоги КПК України.

Апелянт зазначає, що під час розгляду вказаного обвинувального акту суд зобов`язаний застосувати норму кримінального закону, яка пом`якшує покарання, а відповідно судовий розгляд ніяким чином не вплине на призначене покарання та кримінально правові наслідки притягнення особи до кримінальної відповідальності. Крім того, апелянт зазначає, що повернення вказаних обвинувальних актів прокурору в свою чергу порушує вимоги ч.5 ст. 28 КПК України.

Директор ПрАТ «Львівське акціонерне товариство імені Лесі Українки» ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати дану ухвалу суду першої інстанції та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необгрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує тим, що судом безпідставно застосовано положення п.3 абз.4 Розділу 2 Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Проте, в даному кримінальному провадженні до набрання чинності цим Законом прийнято процесуальне рішення, передбачене ч.2 ст. 283 КПК України, а саме після повідомлення ОСОБА_8 про підозру прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом. За таких умов відсутні правові підстави для застосування п.3 абз.4 Розділу 2 Закону України. Крім того, апелянт зазначає, що Законом України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року не передбачено процедури та підстав повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні про злочини, один з яких визначений як кримінальний проступок, а інший - як злочин, які направлені до суду до набрання чинності цим законом і не призначені на момент набрання цим вироком чинності до судового розгляду.

Апелянт також вважає передчасними висновки суду першої інстанції про те, що виділення матеріалів в окреме провадження щодо проступку за ч.4 ст. 358 КК України покращує становище обвинуваченого.

Суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору мотивуючи тим, що не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу в такому разі не застосовуються (ч.2 ст.217 КПК України, в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018). Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що процедури судового розгляду щодо злочину і кримінального проступку, відповідно до положень КПК України, мають істотні розбіжності і регламентовані різними главами КПК України.

Таким чином, вищенаведені положення свідчать про те, що Закон № 2617-VIII від 22.11.2018 року містить імперативну норму щодо обов`язку суду повернути прокурору обвинувальний акт для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальних провадженнях про правопорушення, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду.

Більше того, положення КПК України та Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року не наділяють суд правом вирішувати питання об`єднання в одне провадження чи роз`єднання у різні провадження щодо кримінального проступку та щодо злочину у справах обвинувальні акти в яких скеровані до суду, але не призначені до судового розгляду станом на 01.07.2020 року і визначають чіткий алгоритм дій, який починається з прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору, а у подальшому прийняття одного з рішень, відповідно до вищеописаної процедури встановленої у наведених вище положеннях.

Аналіз положень Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року свідчить про те, що він спрямований на гуманізацію кримінальної відповідальності шляхом перегляду міри покарань за вчинення окремих кримінальних правопорушень, а також має на меті встановлення механізму забезпечення швидкого розслідування кримінальних правопорушень невеликої тяжкості та зменшення навантаження на слідчих органів досудового розслідування, а також спрощення процедури судового розгляду.

Суд зазначає, що не оцінює обвинувальний акт на предмет його відповідності КПК України, а лише виконує імперативну норму пункту 5 абзацу 4 Розділу ІІ Закону № 2617-VIIIвід 22.11.2018 року і не застосовує у даному випадку положень п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України. Більше того, як вказано вище, Закон № 2617-VIIIвід 22.11.2018 року поліпшує становище обвинуваченого, зокрема положення КК України встановлють різні кримінально-правові наслідки для осіб притягнутих до відповідальності за злочини і за проступки, а відтак жодним чином не порушує його права.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду захисники, обвинувачений та представник потерпілого в судове засідання не прибули.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про задоволення його апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 абзацу 4 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018р. № 2617-VIII, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
Колегією суддів встановлено, що 20 червня 2020 року до Галицького районного суду м.Львова надійшло кримінальне провадження №0000918 від 23.03.2018 року, згідно якого ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.4 ст.191 КК України.

26 лютого 2020 року в провадження судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9 надійшло кримінальне провадження №0002148 від 20 лютого 2018 року, згідно якого ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_9 від 28 лютого 2020 року кримінальні провадження №0000918 від 23 березня 2018 року, згідно якого ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.4 ст.191 КК України та №0002148 від 20 лютого 2018 року, згідно якого ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, об`єднано в одне провадження, присвоївши справі один унікальний номер 461/4535/19.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03.03.2020 року заяву про самовідвід судді ОСОБА_9 від розгляду об`єднаного кримінального провадження №0000918 від 23.03.2018 року та №0002148 від 20.02.2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.4 ст.191 КК України - задоволено.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2020 року визначено головуючого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 23.03.2020 року призначено підготовче судове засідання на 15.05.2020 року.

Станом на день призначення розгляду справи 28.07.2020 року, підготовку до судового розгляду не завершено, обвинувальний акт до судового розгляду не призначено.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, відноситься до кримінального проступку.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.28 ч.1 ст. 366, ч.4 ст.191 КК України, є злочинами.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» набрав чинності 01.07.2020 року, тобто після направлення вищевказаного обвинувального акта до суду першої інстанції.
Таким чином, з огляду на те, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» містить імперативну норму щодо обов`язку суду повернути прокурору обвинувальний акт для внесення з урахуванням вимог Глави 25 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальних провадженнях про правопорушення, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, а також з огляду на те, що процедура судового розгляду щодо злочину та кримінального проступку, відповідно до положень КПК України, мають істотні розбіжності і регламентовані різними Главами КПК України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність повернення прокуроруоб`єднане кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 , для внесення з урахуванням вимог Глави 25 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що законом передбачено можливість одночасного розслідування злочину та кримінального проступку за правилами досудового слідства і можливість одночасного судового розгляду кримінального провадження щодо проступку та щодо злочину, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розсування та судового розгляду.
Однак, колегія суддів вважає, що таке право суд першої інстанції має у разі коли у його провадженні наявні матеріали досудового розслідування щодо кримінального проступку і окремо матеріали кримінального провадження щодо злочину, а в даній конкретній ситуації наявний один обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.4 ст.191 КК України, досудове розслідування яких проводилося за правилами досудового слідства.
Частиною 1 ст.334 КПК України, передбачено, що матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу в такому разі не застосовуються (ч.2 ст.217 КПК України, в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018).

Таким чином, на думку колегії суддів, суом першої інстанції, об`єднане кримінальне провадження №0000918 від 23.03.2018 року та №0002148 від 20.02.2018 року відносно ОСОБА_8 про у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.4 ст.191 КК України, вірно повернуто прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України та подальшого вирішення питання про можливість об`єднання в одне провадження матеріалів досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочинів інкримінованих ОСОБА_8 .

Згідно п.3 абзацу 4 Розділу ІІ Закону, у кримінальних провадженнях за сукупністю злочинів, один або декілька з яких визначені як кримінальні проступки, в яких до набрання чинності цим Законом особам повідомлено про підозру, але не прийнято процесуальне рішення, передбачене частиною другою статті 283 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий за погодженням із прокурором виділяє в окреме провадження матеріали щодо кримінального проступку, якщо це можливо без шкоди для подальшого досудового розслідування та судового розгляду, та здійснює дізнання в порядку, встановленому главою 25 Кримінального процесуального кодексу України. Кримінальне провадження щодо злочину продовжує здійснюватися в порядку, визначеному цим Кодексом.

Крім того, слід відзначити, що процедури судового розгляду щодо злочину і кримінального проступку, відповідно до положень КПК України, мають істотні розбіжності і регламентовані різними главами КПК України.

Вищенаведені положення свідчать про те, що Закон № 2617-VIII від 22.11.2018 року містить імперативну норму щодо обов`язку суду повернути прокурору обвинувальний акт для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальних провадженнях про правопорушення, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено про те, що положення КПК України та Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року не наділяють суд правом вирішувати питання об`єднання в одне провадження чи роз`єднання у різні провадження щодо кримінального проступку та щодо злочину у справах обвинувальні акти в яких скеровані до суду, але не призначені до судового розгляду станом на 01.07.2020 року і визначають чіткий алгоритм дій, який починається з прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору, а у подальшому прийняття одного з рішень, відповідно до вищеописаної процедури встановленої у наведених вище положеннях.

Оскільки суд першої інстанції не оцінював даний обвинувальний акт на предмет його відповідності КПК України, а лише виконував імперативну норму пункту 5 абзацу 4 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень, колегія суддів не вбачає порушень вимог КПК України при прийнятті судом першої інстанції рішення про повернення цього обвинувального акту прокурору у підготовчому судовому засіданні.
Крім того, доводи прокурора тадиректора ПрАТ «Львівське акціонерне товариство імені Лесі Українки» ОСОБА_7 про те, що повернення обвинувального акта з цих підстав буде порушувати розумні строки розгляду кримінального провадження, що у свою чергу не сприятиме покращенню становища обвинуваченої, є безпідставними, оскільки вказана вимога закону про повернення обвинувального акту з наведених підстав є імперативною, та її виконання повинно бути забезпечено у максимально швидкий строк, чого дотримався суд першої інстанції при вирішенні вказаного питання.
Суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та директора ПрАТ «Львівське акціонерне товариство імені Лесі Українки» ОСОБА_7 не містять правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись ст. ст.404, 405, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та директора ПрАТ «Львівське акціонерне товариство імені Лесі Українки» ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 28 липня 2020 року, якою об`єднане кримінальне провадження №0000918 від 23.03.2018 року та №0002148 від 20.02.2018 року про обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст. 366, ч.4 ст. 358, ч.4 ст.191 КК України, повернуто прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України залишити без змін.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає

Головуючий:

Судді: