КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

2 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з Державною установою "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України" матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 6 липня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
сторони захисту адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0001636 від 28.04.2020 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в сел. Вигода Біляївського району Одеської області, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 186 КК України,

продовжено строк тримання під вартою до 3 вересня 2020 року включно.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, також з урахуванням даних про особу обвинуваченого в їх сукупності, зокрема стану його здоров`я, який не перешкоджає його перебуванню під вартою, суддя дійшов висновку, що даний запобіжний захід не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру і тяжкості інкримінованого діяння.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, обвинувачений подав апеляційну скаргу в якій просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт за місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Вказує, що не погоджується із застосуванням даної міри запобіжного заходу, оскільки суддя не врахував стан його здоров`я та наявність в нього місця проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення місцевого суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Печерського районного суду міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001636 від 28.04.2020 року відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 185 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 6 липня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 3 вересня 2020 року включно.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким, а також приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може ухилятись від суду чи незаконно впливати на потерпілу чи свідків, а також з урахуванням того, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Доводи обвинуваченого про те, що судом не враховано стан його здоров`я, є безпідставними, оскільки за матеріалами провадження не вбачається наявність у обвинуваченого тяжкого захворювання, яке виключає застосування до нього виключного запобіжного заходу, крім того судом встановлено, що стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає його перебуванню під вартою.

Посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції не враховано наявність у нього місця проживання не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки при застосування до обвинуваченого міри запобіжного заходу відповідно до вимог кримінального процесуального закону має бути враховано обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, отже лише єдина обставина про особу обвинуваченого щодо наявності житла не може бути врахована судом як підстава для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На думку колегії суддів, характер висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких обвинувачений просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, натомість доводи та твердження обвинуваченого, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 6 липня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк тримання під вартою в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України до 3 вересня 2020 року включно, залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 а й л о Т. М. Ю д е н к о