печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання від 08.12.2020 у рамках кримінального провадження №0000655 від 20.10.2020,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Печерського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання у кримінальному провадженні № 0000655 від 20.10.2020.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_3 вказує, що 08.12.2020 ним Генеральному прокурору подано клопотання про скасування незаконної постанови про зміну групи прокурорів від 01.12.2020 та вжиття заходів для закриття кримінального провадження №0000655 від 20.10.2020 стосовно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. За твердженням адвоката позиція органу досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є необґрунтованою та безпідставною, а усі процесуальні дії в ньому незаконними, в тому числі винесення постанови про зміну групи прокурорів, яка не ґрунтується на вимогах КПК України. З огляду на викладене, адвокат просив скасувати незаконну постанову від 01.12.2020 та вжити заходів для закриття кримінального провадження з метою захисту порушених прав ОСОБА_4 .

Проте, всупереч положенням ст. 220 КПК України, його клопотання протягом трьох днів з моменту подання не розглянуто і жодної відповіді про результати розгляду цього клопотання йому не надано, що свідчить про бездіяльність Генерального прокурора.

З огляду на викладене, адвокат просить зобов`язати Генерального прокурора розглянути клопотання від 08.12.2020, скасувати постанову від 01.12.2020 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000655 від 20.10.2020 та вжити заходів для закриття кримінального провадження №0000655 від 20.10.2020 стосовно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримує, просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся у визначений КПК України порядок.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за скаргою, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000655 від 20.10.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

За даними досудового розслідування, ОСОБА_6 будучи народним депутатом України VIII скликання за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_7 , з мотивів уникнення кримінальної відповідальності, з метою спершу схилити заступника директора Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (далі - ДНДКЦ) ОСОБА_4 до вчинення дій з використанням останнім свого службового становища, а після вчинення таких дій з метою надання за це незаконної вигоди, у період з 29.05.2017 по 30.11.2017 запропонували та надали останньому неправомірну вигоду у вигляді машиномісця № НОМЕР_1 у житловому комплексі «Артемівський» за адресою АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 250 000 грн., забудовником якого було підконтрольне

ОСОБА_6 підприємство ТОВ «Будівельні мережі», а останній прийняв неправомірну вигоду шляхом укладення нібито безоплатного договору купівлі-продажу за вчинення дій з використанням свого службового становища заступника директора ДНДЕКЦ за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи у кримінальному провадженні №0000392 від 14.04.2017, що полягали у штучному зменшені різниці між ринковою вартістю визначених об`єктів нерухомості станом на 06.10.2016 з понад 20 млн. грн. до близько 7 млн грн.

30.11.2020 ОСОБА_4 за вказаними фактами повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Частина 2 ст. 220 КПК України передбачає, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження під час досудового розслідування рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, в тому числі бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Звертаючись до суду з даною скаргою адвокат зазначав про необхідність покладення обов`язку на Генерального прокурора обов`язку вжити заходи для закриття кримінального провадження №0000655 від 20.10.2020 стосовно ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Аргументуючи свої вимоги адвокат зазначав, що версія органу досудового розслідування щодо наявності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України є надуманою та такою, що не відповідає фактичним обставинам, а тому підлягає закриттю у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Згідно з ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування. Рішення слідчого приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий визнає це за необхідне. Постанова слідчого у тому числі складається із мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Таким чином, відповідно до положень ст.ст. 2, 9, 110, 284 КПК України прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, за результатами всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів у ньому, яке приймається у формі постанови, що є однією із гарантій кримінального провадження для забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За результатами дослідження змісту скарги та доданих до неї документів слідчим суддею не встановлено підстав для закриття кримінального провадження №0000655 від 20.10.2020 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зазначаючи про безпідставність версії органу досудового розслідування щодо наявності складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 , адвокатом не надано жодного доказу на підтвердження доводів скарги в цій частині, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачає підстав для її задоволення.

З огляду на недоведеність тверджень адвоката щодо відсутності складу кримінального правопорушення, слідчий суддя також вважає безпідставними і твердження скаржника щодо незаконності постанови від 01.12.2020 та покладення на Генерального прокурора обов`язку скасувати згадану постанову.

Аргументуючи незаконність постанови про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000655 скаржник зазначав, що станом на час її винесення не існувало жодної підстави для зміни групи прокурорів, встановленої ч. 3 ст. 37 КПК України, а тому така постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, слідчий суддя не може погодитись з доводами скарги в цій частині з огляду на наступне.

Згідно із ч. 6 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник місцевої прокуратури, їх перші заступники та заступники при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування мають право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу. Про скасування таких постанов повідомляється прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення відповідного досудового розслідування.

Порядок, підстави призначення та заміни прокурора у конкретному кримінальному провадженні регулюються положеннями ст. 37 КПК України.

Відповідно до частин 1, 3 цієї статті прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень.

При цьому, за приписами КПК України, повноваження щодо зміни груп прокурорів у кримінальному провадженні відноситься до дискреційних повноважень керівника органу прокуратури.

Стаття 37 КПК України не визначає виключних підстав для зміни групи прокурорів, зокрема, законодавець передбачив можливість покладення повноважень прокурора на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури у випадку, зокрема, іншої поважної причини.

Як убачається з матеріалів скарги та доданих до неї документів у кримінальному провадженні №0000655 від 20.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, постановою Генерального прокурора від 27.10.2020 визначено групу прокурорів у складі: прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11

01.12.2020 постановою Генерального прокурора, з метою забезпечення швидкого, повного, неупередженого, всебічного та ефективного досудового розслідування та дослідження усіх обставин кримінального провадження, до складу групи прокурорів включено Генерального прокурора, в.о. керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 .

Зважаючи на вимоги ст. 37 КПК України, зміна групи прокурорів у згаданому кримінальному провадженні не порушує положення ч. 3 цієї статті, оскільки таке рішення прийняте керівником органу прокуратури, а саме Генеральним прокурором, з метою забезпечення швидкого, повного, неупередженого, всебічного та ефективного досудового розслідування та дослідження усіх обставин кримінального провадження. У зв`язку з цим, доводи адвоката щодо незаконності постанови від 01.12.2020 є безпідставними.

Викладене також узгоджується з позицією Верховного Суду, у постанові від 19.02.2020 у справі 295/7911/18, в якій суд визнав безпідставними твердження скаржника щодо порушення порядку визначення прокурора у кримінальному провадження, зазначивши, що визначення прокурора при винесенні постанови про зміну групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні не порушує положення ч. 3 ст. 37 КПК, оскільки таке рішення прийняте з метою повного, неупередженого розгляду кримінального провадження в розумні строки.

Отже, Верховний Суд також погодився, з тим, що незважаючи на те, що така підстава як повний, неупереджений розгляд кримінального провадження в розумні строки не передбачено чітко у ч. 3 ст. 37 КПК України, вона не суперечить підставам для зміни групи прокурів, встановлених згаданою статтею КПК України.

Зважаючи на законність та відповідність постанови Генерального прокурора від 01.12.2020 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000655 від 20.10.2020 вимогам КПК України, слідчий суддя не приймає до уваги твердження адвоката щодо наявності в зазначених діях Генерального прокурора складу будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України. При цьому, слід зауважити, що вказані питання не віднесені до компетенції слідчого судді при розгляду вказаного клопотання.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення процесуальних дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу.

У разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання, виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

У будь-якому випадку, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила його.

Як заявлено адвокатом у судовому засіданні, при звернення останнього до канцелярії Офісу Генерального прокурора йому повідомлено, що клопотання від 08.12.2020 у кримінальному провадженні №0000655 від 20.10.2020 розглянуто, відповідь направлено у визначеному законом порядку.

За таких обставин, зважаючи на відсутність підстав для задоволення скарги та відсутність фактичної бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 216, 218, 220, 303, 306, 307, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання від 08.12.2020 у рамках кримінального провадження №0000655 від 20.10.2020 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1