ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2647/20 Справа № 185/748/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000060 щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, непрацюючого, є інвалідом 3 групи, неодруженого, маючого освіту 1 клас, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі п «г» ч. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
01.12.2006 року, приблизно о 19.20 год., ОСОБА_6 , не маючи водійського посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії «В», керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2106» реєстраційний номерний НОМЕР_1 , який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.04.1997 року ОСОБА_10 , в темний час доби рухався зі швидкістю 50 кілометрів на годину по правій смузі автомобільної дороги Павлоград-Токмак з боку села Троїцьке у напрямку міста Павлограда, маючи намір рухатись прямо. Під час руху, водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, під час роз`їзду з невстановленим вантажним автомобілем марки «КАМАЗ», який рухався у зустрічному напрямку з боку м. Павлограда у напрямку села Троїцьке, змінив напрямок руху та виїхав на праве узбіччя, де допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля марки «ВАЗ-2106» з передньою частиною велосипеда марки «Україна» під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в попутному напрямку. В результаті зіткнення, водій велосипеда марки «Україна» ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.
Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, провадження закрити, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_6 засуджено за злочин, вчинений 01 грудня 2006 року, який відповідно до ст. 12 КК України, в редакції, яка діяла до 01 липня 2020 року, цей злочин вважається тяжким, а тому відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчились 01 грудня 2016 року.
Таким чином, суд повинен був з`ясувати думку ОСОБА_6 щодо закриття провадження та в разі його згоди, звільнити від кримінальної відповідальності та закрити провадження, а в разі його незгоди - звільнити від призначеного покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_9 просить залишити її без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2008 року, ОСОБА_6 оголошувався в розшук, та в такому випадку за правилами частини другої статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Тому, суд правильно вирішив питання щодо винуватості ОСОБА_6 , визначення йому міри покарання та звільнення від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2016 році.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора та, з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, вирок суду першої інстанції вважав законним та обґрунтованим і просив залишити його без змін.
Обвинувачений в судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
За матеріалами справи ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та відповідно до висунутого обвинувачення злочин він вчинив 01 грудня 2006 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.
Частиною другою статті 49 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2008 року в цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_6 був оголошений в розшук.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_6 ухилявся від суду, то перебіг давності зупинявся і визначені ст. 49 КК України строки давності не закінчилися, тому відсутні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції, визнавши винним ОСОБА_6 в інкримінованому злочині та визначивши йому міру покарання, дійшов правильного висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 , за його клопотанням, від призначеного основного покарання на підставі п г ч. 1 ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році.
З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4