Номер провадження: 11-сс/813/1595/20
Номер справи місцевого суду: 495/2549/20 1-кс/495/1785/20
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_9 , від 14.09.2020, про скасування повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри стосовно ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні № 0000687, внесеному до ЄРДР 24.04.2020 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч.4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_9 , від 14.09.2020, була задоволена скарга захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_10 , та скасовано повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри стосовно ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні № 0000687, внесеному до ЄРДР 24.04.2020 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч.4 ст.358; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вказану ухвалу прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій стверджує, що:

-слідчий суддя, всупереч вимогам ст. 303 КПК України, передчасно, без дотримання строків, передбачених вказаною статтею, розглянув скаргу адвоката;

-слідчим суддею безпідставно розглянута скарга в частині оскарження адвокатом повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, з огляду на відсутність можливості такого оскарження;

-слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень та дослідив докази, надав їм оцінку.

За таких обставин, прокурор просить скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді, від 14.09.2020 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_10 на повідомлення про підозру ОСОБА_10 , від 28.04.2020 року, та на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_10 , від 03.07.2020 року у межах у кримінального провадження № 0000687, внесеному до ЄРДР 24.04.2020 року.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та просив її задовільнити у повному обсязі.
Захисники заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

1. Щодо наявності права на оскарження повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженні.
1.1 Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», прийнятого 03.10.2017 року, внесено також зміни до ст. 303 КПК України.
Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України було доповнено пунктом 10, який передбачає право підозрюваного, його захисника чи законного представника оскаржити на досудовому провадженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
Разом з тим, відповідно до вказаного Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення пункту 10 частини першої статті 303 КПК України вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після введення в дію цих змін.
З огляду на викладене, слідчий суддя уповноважений на розгляд скарг щодо повідомлення про підозру у кримінальних провадженнях, в яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію вказаних вище змін, тобто з 16.03.2018 року.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку щодо загальної прийнятності слідчим суддею скарги, на повідомлення про підозру ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000687, внесеному до ЄРДР 24.04.2020 року, з огляду на поширення дії Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» на це кримінальне провадження.
1.2 Твердження апеляційної скарги прокурора щодо відсутності передбаченої кримінальним процесуальним законом можливості оскарження «зміни раніше повідомленої підозри», а також твердження про наявність передбачених законом підстав для оскарження лише «повідомлення про підозру», нетотожності цих процесуальних рішень апеляційний суд вважає неспроможними з таких підстав.
Положеннями п. 10) ч. 1 ст. 303 КПК України, формально передбачена можливість оскарження повідомлення про підозру і не передбачена можливість оскарження зміненого повідомлення про підозру або повідомлення про нову підозру.
Разом з тим, згідно із ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Проте, стаття 278 КПК України регламентує саме вручення письмового повідомлення про підозру, що приводить до висновку про те, що у випадку зміни раніше повідомленої підозри або повідомлення про нову підозру, слідчий, прокурор приймають процесуальне рішення про вчинення такого повідомлення, що має своїм наслідком юридичну нівеляцію попереднього повідомлення про підозру, тобто, особа буде вважатись підозрюваною саме за останнім повідомлення про підозрою (у виді повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри) та таке процесуальне рішення є таким, що повністю прирівнюється, виходячи із проведеного аналізу норм кримінального процесуального закону, до процесуального рішення прокурора, слідчого погодженого з прокурором, про повідомлення про підозру.
З таких підстав, апеляційний суд вважає необґрунтованою апеляційну скаргу прокурора в цій частині.
1.3 Прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що скарга захисника була розглянута без дотримання вимог ст. 303 КПК України, а саме без врахування тих обставин, що з дня повідомлення ОСОБА_10 про зміну раніше повідомленої підозри від 03.07.2020 року, не пройшло два місяці.
Апеляційний суд частково погоджується із доводами прокурора в цій частині апеляційної скарги, з огляду на такі обставини.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, скарга захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_10 , на повідомлення слідчого про підозру та повідомлення слідчого про зміну раніше повідомленої підозри, датується 19.08.2020 року та одержана того ж дня Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про що свідчить штамп відповідного суду.
Крім того, 01.09.2020 року, слідчим суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_10 , на повідомлення слідчого про підозру та повідомлення слідчого про зміну раніше повідомленої підозри.
Надалі, оскаржену ухвалу, за результатами вказаної скарги, було розглянуто 14.09.2020 року.
Як зазначено апеляційним судом в п. 1.2 даної ухвали, повідомлення про підозру ОСОБА_10 , від 28.04.2020 року, є таким, що втратило свою силу та не може бути предметом оскарження до слідчого судді, відповідно, подання адвокатом скарги на вказане процесуальне рішення слідчого є безпідставним та не повинно було розглядатись слідчим суддею.
Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне у цьому конкретному випадку повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри аналізувати з точки зору їх відмінності та встановлення відсутності ознак формальності при зміні повідомлення про підозру.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 28.04.2020 року ОСОБА_10 було вручено повідомлення про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч.4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України (а.к.п. 166-175, том № 2), крім того 03.07.2020 року ОСОБА_10 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч.4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України (а.к.п. 192-201, том № 2).
При цьому, відповідно до повідомленням про підозру ОСОБА_10 , від 28.04.2020, на момент такого повідомлення останній інкримінувалось, зокрема, підозра за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України за кваліфікуючою ознакою спричиненої шкоди у великих розмірах, що, відповідно до ч. 3 примітки до ст. 185 КК України, становить розмір шкоди, якій в двісті п`ятдесят та більше разі перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що органом досудового розслідування було виконано дії, передбачені ст. 279 КПК України, щодо зміни повідомлення про підозру, від 03.07.2020 року, з огляду на встановлення кваліфікуючої ознаки ст. 190 КК України, та передбаченої частиною 4 вказаної статті, яка полягає у спричинені шкоди у особливо великих розмірах, яка, відповідно до ч. 4 примітки до ст. 185 КК України, в шістсот або більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Апеляційним судом не встановлено інших обставин, які потягли за собою зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_10 03.07.2020 року, що приводить до висновку про те, що фактично підозру ОСОБА_10 було уточнено, що тягне за собою наступні висновки апеляційного суду.
Відповідно до ст. 115 КПК України, обчислення процесуальних строків, при обчисленні строків місяцями, строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах.
При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Відповідно до ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
За таких обставин, повідомлення ОСОБА_10 про зміну раніше повідомленої підозри, від 03.07.2020 року, в розумінні п. 10) ч. 1 ст. 303, ст. 115 КПК України, може бути предметом оскарження до слідчого судді, в межах цього кримінального провадження, після спливу двомісячного строку, тобто після 03.09.2020 року.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що враховуюче встановлення фактичного уточнення при повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри, від 03.07.2020 року, та факт того, що повідомлення про підозру, від 28.04.2020 року, не може бути предметом оскарження, як вже було зазначено у п. 1.2 цієї ухвали, процесуальний строк на таке оскарження для сторони захисту не переривається і обчислюється з 28.06.2020 року для подання скарги на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, від 03.07.2020 року.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що подання адвокатом ОСОБА_8 19.08.2020 року скарги, а також прийняття її 01.09.2020 року слідчим суддею до свого провадження суперечить вимогам кримінального процесуального закону в частині оскарження стороною захисту повідомлення про підозру, від 28.04.2020 року, та подальший розгляд слідчим суддею скарги сторони захисту в цій частині.

2. Щодо порядку повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні.
2.1 Загальні положення щодо повідомлення про підозру.
Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до ч. 3 ст. 276 КПК України, після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав
Згідно із ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених КПК України, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.
Положеннями ст. 42 КПК України регламентовано, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень та встановлено вичерпний перелік прав та обов`язків підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 28.04.2020 року ОСОБА_10 було вручено повідомлення про підозру (а.к.п. 166-175, том № 2), крім того 03.07.2020 року ОСОБА_10 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри (а.к.п. 192-201, том № 2).
Сторона захисту не стверджує про будь-які порушення норм кримінального процесуального закону при повідомлені ОСОБА_10 про підозру та при повідомлені про зміну раніше повідомленої підозри.
Апеляційним судом, також не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону при повідомлені ОСОБА_10 про підозру та при повідомлені про зміну раніше повідомленої підозри.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що при повідомлені ОСОБА_10 про підозру та при повідомлені про зміну раніше повідомленої підозри органом досудового розслідування були дотримані норми кримінального процесуального закону.

2.2 Стосовно повноважень слідчого щодо повідомлення ОСОБА_10 про підозру.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч.4 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
Згідно із ч. 1 ст. 216 КПК України, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.
Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме до постанови, від 24 квітня 2020 року, прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області у кримінальному провадженні № 0000687, внесеному до ЄРДР 24 квітня 2020 року, про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, кримінальні провадження №№ 0000687, 0000688, 0000689, 0000690, 0000691, 0000692, 0000693, 0000694 було об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0000687, внесеному до ЄРДР 24 квітня 2020 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України.
Крім того, вказаною постановою, від 24 квітня 2020 року, прокурором у кримінальному провадженні було постановлено про проведення досудового розслідування у вказаному об`єднаному кримінальному провадженні № 0000687, внесеному до ЄРДР 24 квітня 2020 року, слідчому відділу Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області).
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 7 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.
Таким чином, апеляційним судом встановлена відсутність порушень щодо відомчої підслідності у кримінальному провадженні № 0000687, внесеному до ЄРДР 24 квітня 2020 року.
Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, злочини, в яких підозрюється ОСОБА_10 було вчинено на території смт. Затока м. Білгород-Дністровський, Одеської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області зобов`язане було проводити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні до визначення прокурором іншої підслідності.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається постанов прокурора про зміну підслідності у кримінальному провадженні за № 0000687, внесеному до ЄРДР 24 квітня 2020 року.
Відповідно, у даному кримінальному провадженні дотримано процесуальних засад щодо територіальної підсудності.
Апеляційний суд приходить до переконання, що з огляду на викладене, відповідний слідчий групи слідчих СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області мав процесуальне право та діяв у межах своїх повноважень у даному кримінальному провадженні при виконанні дій, передбачених ст.ст. 276-279 КПК України щодо повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, відповідно.

3. Обґрунтованість повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Аналіз норм КПК України дає підстави дійти до висновку про те, що КПК України оперує поняттям доказування, яке у даному випадку втілюється у понятті «обґрунтованість підозри», а також у стандарті «достатніх підстав».
Разом з тим, чинним КПК України не визначено саме поняття «обґрунтованість підозри».
Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, при повідомлені особі про підозру при вказаних обставинах, КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав».
Стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
Аналогічно, в п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» наведено поняття «обґрунтована підозра», яке означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт с) пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга яких надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Крім того, відповідно до п. 73 рішення «Степуляк проти Молдови» (Stepuleac v. Moldova), 8207/06, 6 листопада 2007 року, ЄСПЛ вказує на те, що інформація, яка перебуває у розпорядженні об`єктивного спостерігача, повинна давати можливість останньому дійти висновку щодо можливості причетності особи до вчинення конкретного правопорушення.
Стандарт переконання «обґрунтована підозра» достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт «поза розумним сумнівом», який вимагається для кримінального засудження.
При цьому, на етапі досудового розслідування слідчий суддя неуповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Разом з тим, як вбачається із оскарженої ухвали, слідчий суддя при розгляді скарги дослідив докази, наявні в матеріалах кримінального провадження та надані стороною захисту, надав їм оцінку та прийшов до висновку про те, що орган досудового розслідування на момент розгляду скарги не здобув достатніх доказів для повідомлення ОСОБА_10 про підозру. Вказані дії слідчого сутті є такими, що виходять за межі його повноважень під час досудового розслідування та підтверджують доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині.
Проте, на думку апеляційного суду, при вирішенні питання у порядку п. 10) ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя повинен, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, встановити певну співрозмірність між рівнем обмеження прав і свобод підозрюваного, з одного боку, та між рівнем обґрунтованості повідомленої підозри, з іншого. У даному випадку, першочерговим завданням слідчого судді є недопущення порушення балансу між втручанням у права, свободи та інтереси людини і наявності обґрунтованих підстав слідчого, прокурора для прийняття процесуального рішення.
Крім того, враховуюче положення п. 14) ч. 1 ст. 3 КПК України, відповідно до якої повідомлення про підозру є лише початковою стадією притягнення до кримінальної відповідальності, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів у кримінальному провадженні таких же високих вимог, як під час прийняття рішення про висунення обвинувачення чи прийняття рішення судом по суті розгляду обвинувального акту.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до обґрунтованого висновку, що у даному випадку зібрані докази відповідають мінімальному стандарту «достатніх підстав», передбачених п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.
Також, апеляційний суд враховує, що повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри спричинило для ОСОБА_10 лише виникнення прав та обов`язків підозрюваного, передбачених ст. 42 КПК України, а також обрання щодо неї запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який, відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, є найбільш м`яким запобіжним заходом.
Вказане, у свою чергу, вказую на збереження матеріального та процесуального балансу у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із доводами в апеляційній скарзі прокурора щодо порушення вимог кримінального процесуального закону України, яке втілилось у розгляді даної скарги слідчим суддею поза межами своїх повноважень на даному етапі кримінального провадження.
в розгляді скарги сторони захисту на повідомлення на підозру та на зміну раніше повідомленої підозру у неналежний для розгляду вказаної строк, а також розгляд даної скарги слідчим суддею поза межами своїх повноважень на даному етапі кримінального провадження. Твердження прокурора щодо недотримання стороною захисту і слідчим суддею строків оскарження та неможливості оскарження «повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри» під час апеляційного розгляду, як наведене в п. 1.2 цього рішення, свого підтвердження не знайшли.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскаржена ухвала слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду, від 14.09.2020, підлягає скасуванню на підставі п. 3) ч. 1 ст. 409 КПК України із постановленням нової ухвали, відповідно до положень п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК.
Керуючись статями 3, 9, 42, 110, 111, 115, 116, 135, 176, 216, 218, 276, 278, 279, 303, 370-372, 376, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_9 , від 14.09.2020, про скасування повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри стосовно ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні № 0000687, внесеному до ЄРДР 24.04.2020 року - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 на повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри стосовно ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні № 0000687, внесеному до ЄРДР 24.04.2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3