Справа № 293/1778/19
Провадження № 1-кп/293/150/2020
УХВАЛА
10 грудня 2020 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000246 від 16.07.2019 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання, яке подав у письмовій формі, про повернення обвинувального акту прокурору, яке обґрунтував тим, що всупереч вимогам чинного законодавства, а саме приписам ст.216 КПК України досудове слідство відносно його підзахисного проводилось органом досудового розслідування, який не мав на те відповідних повноважень. Вказав, що виходячи із системного аналізу чинного законодавства орган Держпраці є правоохоронним органом, оскільки здійснює правозастосовні та правоохоронні функції, тобто його підзахисний будучи службовою особою, а саме начальником відділу гірничого нагляду Управління Держпраці в Житомирській області є працівником правоохоронного органу, а тому відповідно досудове розслідування злочинів вчинених працівником правоохоронних органів, здійснюється слідчим державного бюро розслідувань. Також як на підставу не відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України зазначив, що в даному обвинувальному акті викладені лише зміст підозри (двічі), а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 та правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюються останній, не наведено обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст.91 КПК України, що тягне за собою неконкретність та суперечливість пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення, яке наведене в повідомленні про підозру, викладене не конкретно, не зрозуміло, що порушує право підозрюваного на захист, ще на стадії повідомлення про підозру, у зв`язку з чим останній фактично не мав можливості підготуватись до захисту. У розділі III п.п. 1-5 реєстру « Заходи забезпечення», відсутнє посилання на ухвали судів та не містять єдиного унікального номеру справи, як це передбачено п.8 ч.3 розд. ІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 19.04.2018 № 1200/0/15-18. Доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є безпідставними, оскільки обвинувачення у встановленому законом порядку висунуте не було та не міститься в самому обвинувальному акті, та така вказівка в обвинувальному акті є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62,129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Докази, передбачені ст. 87 КПК України, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані. Подане ним клопотання просив задовольнити.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання за безпідставністю, оскільки ставляться питання, які не можуть бути вирішені під час підготовчого судового засідання, так як вони пов`язані із дослідженням та оцінкою доказів, яке проводиться лише під час судового розгляду.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши обвинувальний акт разом із реєстром, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, у тому числі, повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми обвинувального акта, а також перелік додатків до нього визначено ст. 291 КПК України, а саме:
обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим;
обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України). Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: (1) реєстр матеріалів досудового розслідування; (2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; (3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); (4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; (5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Інших вимог до обвинувального акта закон не містить.
Підставою клопотання захисник, зокрема, зазначає те, що в обвинувальному акті викладені лише зміст підозри (двічі), а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 та правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому він підозрюються, не наведено обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст.91 КПК України, що тягне за собою неконкретність та суперечливість пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення, яке наведене в повідомленні про підозру, викладене не конкретно, не зрозуміло.

Суд зауважує, що висування обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд, у зв`язку з чим суд не може визначати обсяг висунутого прокурором обвинувачення, оскільки при цьому вийде за межі наданих йому повноважень у підготовчому судовому засіданні. Суд не має повноважень щодо оцінки правильності викладу обвинувачення.

Конкретність обвинувачення є оціночним критерієм, та може бути перевірена лише в ході судового розгляду кримінального провадження, оскільки під час підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Отже, на переконання суду, неконкретність обвинувачення у даному кримінальному провадженні, з урахуванням вимог ст. 291 КПК України, не може бути підставою для повернення обвинувального акту.

Разом з тим слід зазначити, що з метою недопущення порушення права особи на захист через неконкретність обвинувачення та можливого скасування судового рішення з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд, прокурор відповідно до положень ст. 337 КПК України в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо. При цьому, в силу наведеної вище норми, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, рівно як і прийняти рішення про виправдання (ч.1 ст. 373 КПК України).

Також суд не приймає до уваги посилання сторони захисту щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки він містить всі необхідні відомості та реквізити.
Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_3 є працівником правоохоронного органу, суд звертає увагу на наступне:

Так, ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» передбачено, що до правоохоронних органів відносить органи прокуратури, внутрішніх справ, Служби безпеки, військової служби правопорядку у Збройних Силах України, митні органи, органи охорони державного кордону, органи державної податкової служби, органи та установи виконання покарань, державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції. Правоохоронна діяльність здійснюється з метою охорони права спеціально уповноваженими державними органами шляхом застосування юридичних заходів впливу в точній відповідності із законом і за неухильного дотримання встановленого порядку, тобто спрямована на забезпечення правопорядку. Головним завданням правоохоронних органів є відновлення порушеного права. Правоохоронний орган можна визначити як юрисдикційний орган, уповноважений державою виконувати в установленому законом порядку функції або завдання з охорони права, правопорядку, розслідування або запобігання правопорушенням, захисту національної безпеки, підтримання правопорядку, забезпечення стану законності.

В той час як законодавець визначив, що органи Держпраці реалізовуватимуть державну політику у сферах, зокрема, здійснення державного гірничого нагляду, за додержанням законодавства про працю, тобто виконуватимуть функції державного нагляду (контролю) за дотриманням законів та інших нормативно-правових актів з питань охорони праці та є відповідно органом державного нагляду за охороною праці (ст. 38 Закону України «Про охорону праці»).

Таким чином, суд не знаходить беззаперечних підстав для повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні прокурору, оскільки відсутні достатні підстави, які ґрунтується на вимогах закону для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, та приходить до висновку про достатність підстав для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 314, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Черняхівського районного суду Житомирської області на 10:00 год. 02.08.2021 року з резервною датою 03.08.2021 року.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, та свідків відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1