ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/116/20Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
ЄУНС: 703/3900/17 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретарів судового засідання прокурора обвинуваченої захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001742 від 27.07.2017 за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_11 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 червня 2019 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Будо-Макіївка Смілянського району Черкаської області, українку, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , маючу на утриманні малолітню дитину, раніше не судиму,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч. 2 ст. 191 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 1 (один) рік;
- ч. 3 ст. 191 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 2 (два) роки;
- ч. 1 ст. 362 КК України 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн.;
- ч. 3 ст. 362 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 2 (два) роки;
- ч. 1 ст. 366 КК України - 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.
Остаточне покарання ОСОБА_9 призначено за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України обвинувачену ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
В задоволенні цивільного позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_9 відмовлено в повному обсязі.
Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 2 845 грн. 10 коп.
В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
За даним вироком ОСОБА_9 визнано винуватою та засуджено за те, що вона працюючи, згідно наказу філії - Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» № 392-к від 21.04.2016 старшим кортролером-касиром служби касових операцій територіального відокремленого безбалансового відділення № 10023/0394 філії - Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», будучи службовою особою, наділеною, згідно посадової інструкції, певними повноваженнями для виконання організаційно-господарських обов`язків, 21.12.2016, у невстановлений досудовим слідством час, перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні територіального відокремленого безбалансового відділення № 10023/0394 філії Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» по пров. Т. Шевченка (Московський), 3 м. Сміла Черкаської області, в порушення вимог п. 1.4. розділу IV постанови Правління Національного банку України «Про затвердження інструкції про ведення касових операцій банками України» № 174 від 01.06.2011, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 790/19528 від 25.06.2011, будучи матеріально - відповідальною особою, на яку покладено обов`язки по здійсненню відкриття, ведення та закриття рахунків фізичних осіб, прийому та видачі готівки по рахунках фізичних осіб, здійснення розрахункових операції за картковими рахунками клієнтів та надано право підписувати касові документи, зловживаючи службовим становищем з метою привласнення грошових коштів, ввірених ПАТ «Державний ощадний банк України», які перебували на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_12 за депозитним договором № 65501823, умисно, з корисливих мотивів, склала завідомо підроблений офіційний документ - заяву на видачу готівки в сумі 10 000 грн. від імені ОСОБА_12 .
Після чого, маючи доступ до програмного комплексу автоматизованої базової системи «БАРС» (далі АБС «БАРС»), використовуючи особистий логін та пароль входу до вказаної системи, без відома клієнта банку, здійснила несанкціоновану зміну інформації, що оформлювалась у АБС та внесла до автоматизованої системи інформацію про заяву ОСОБА_12 на видачу і отримання коштів клієнтом банку, тобто провела видаткову операцію на видачу готівки у сумі 10 000 грн., які отримавши з каси привласнила, чим спричинила ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.
Вона ж, повторно, в невстановлений досудовим розслідуванням день та час у грудні 2016 року, перебуваючи в квартирі ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, відповідно до своїх службових повноважень отримала від неї 12 000 грн., для відкриття рахунку та зарахування на нього грошових коштів, однак в подальшому ОСОБА_9 рахунок не відкрила, кошти не зарахувала, а зловживаючи своїм службовим становищем, привласнила їх, чим спричинила ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.
Вона ж, повторно, в невстановлений досудовим слідством день та час у грудні 2016 року, перебуваючи в квартирі тієї ж ОСОБА_13 , з метою заволодіння чужим майном, в силу своїх службових повноважень, отримала від неї, як клієнта ПАТ «Державний ощадний банк України», 6 000 грн. для подальшого зарахування їх на банківський рахунок Курінної № НОМЕР_2 , кошти на рахунок не зарахувала, а зловживаючи своїм службовим становищем, привласнила їх, чим спричинила ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.
Вона ж, повторно, 06.02.2017, у невстановлений слідством час, перебуваючи на своєму робочому місці в приміщенні відділення того ж банку, в порушення вимог п. 1.4. розділу IV постанови Правління Національного банку України, з метою заволодіння коштами ПАТ «Державний ощадний банк України», які перебували на банківському рахунку № НОМЕР_3 відкритому на ім`я ОСОБА_14 , зловживаючи службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, маючи доступ до програмного комплексу автоматизованої базової системи АБС «БАРС», використовуючи особистий логін та пароль входу до вказаної системи, без відома клієнта банку, здійснила несанкціоновану зміну інформації, що оформлювалась у АБС та внесла до автоматизованої системи, складений нею 04.02.2017, завідомо неправдивий офіційний документ - заяву на видачу і отримання готівки клієнтом банку в сумі 10 000 грн. за № 8931223 (# 87332043) від імені ОСОБА_14 , тобто провела видаткову операцію на видачу готівки у сумі 10 000 грн., які отримавши з каси привласнила, чим спричинила ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.
Вона ж, повторно, 13.03 2017 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на робочому місці в приміщенні відділення того ж банку, в порушення вимог п. 1.4. розділу IV постанови Правління Національного банку України, з метою заволодіння коштами ПАТ «Державний ощадний банк України», які перебували на банківському рахунку № НОМЕР_4 , відкритому на ім`я ОСОБА_15 , зловживаючи службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, склала завідомо підроблений офіційний документ - заяву на видачу готівки в сумі 20 000 грн. від імені ОСОБА_15 та маючи доступ до програмного комплексу автоматизованої базової системи АБС «БАРС», використовуючи особистий логін та пароль входу до вказаної системи, без відома клієнта банку, здійснила несанкціоновану зміну інформації, що оформлювалась у АБС внесла до автоматизованої системи, інформацію про заяву ОСОБА_15 на видачу і отримання коштів клієнтом банку, тобто провела видаткову операцію на видачу готівки у сумі 20 000 грн., які отримавши з каси привласнила, чим спричинила ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.
Вона ж, повторно, 04.04.2017, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на робочому місці в приміщенні відділення того ж банку, в порушення вимог п. 1.4. розділу IV постанови Правління Національного банку України, з метою заволодіння коштами ПАТ «Державний ощадний банк України», які перебували на банківському рахунку ОСОБА_12 за договором № 49850723, зловживаючи службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, склала завідомо підроблений офіційний документ - заяву на видачу готівки в сумі 25 818 грн. 25 коп. від імені ОСОБА_12 і маючи доступ до програмного комплексу автоматизованої базової системи АБС «БАРС», використовуючи особистий логін та пароль входу до вказаної системи, без відома клієнта банку, здійснила несанкціоновану зміну інформації, що оформлювалась у АБС та внесла до автоматизованої системи, складений нею цього ж дня, завідомо неправдивий офіційний документ - заяву на видачу і отримання готівки клієнтом банку в сумі 25818 грн. за № 65501823 (# 91907575) від імені ОСОБА_12 , тобто провела видаткову операцію на видачу готівки у сумі 25 818 грн. 25 коп., які отримавши з каси привласнила, чим спричинила ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.
Вона ж, повторно, 25.04.2017, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на робочому місці в приміщенні відділення того ж банку, в порушення вимог п. 1.4. розділу IV постанови Правління Національного банку України, з метою заволодіння коштами ПАТ «Державний ощадний банк України», які перебували на рахунку № НОМЕР_4 , відкритому на ім`я ОСОБА_15 , зловживаючи службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, склала завідомо підроблений офіційний документ - заяву на видачу готівки в сумі 15 000 грн. від імені ОСОБА_15 . Надалі, маючи доступ до програмного комплексу автоматизованої базової системи АБС «БАРС», використовуючи особистий логін та пароль входу до вказаної системи, без відома клієнта банку, здійснила несанкціоновану зміну інформації, що оформлювалась у АБС та внесла до автоматизованої системи, складений нею цього ж дня, завідомо неправдивий офіційний документ - заяву на видачу і отримання готівки клієнтом банку в сумі 15000 грн. за № 9172723 (# 93419684) від імені ОСОБА_15 , тобто провела видаткову операцію на видачу готівки у сумі 15000 грн., які отримавши з каси привласнила, чим спричинила ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.
Вона ж, повторно, 03.05.2017, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на робочому місці в приміщенні відділення того ж банку, в порушення вимог п. 1.4. розділу IV постанови Правління Національного банку України, з метою заволодіння коштами ПАТ «Державний ощадний банк України», які перебували на рахунку № НОМЕР_5 , відкритому на ім`я ОСОБА_16 , зловживаючи службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, склала завідомо підроблений офіційний документ - заяву на видачу готівки в сумі 10 000 грн. від імені ОСОБА_16 і маючи доступ до програмного комплексу автоматизованої базової системи АБС «БАРС», використовуючи особистий логін та пароль входу до вказаної системи, без відома клієнта банку, здійснила несанкціоновану зміну інформації, що оформлювалась у АБС внесла до автоматизованої системи інформацію про заяву ОСОБА_16 на видачу і отримання коштів клієнтом банку, тобто провела видаткову операцію на видачу готівки у сумі 10 000 грн., які отримавши з каси привласнила, чим спричинила ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.
Вона ж, повторно, 13.05.2017, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на робочому місці в приміщенні відділення того ж банку, в порушення вимог п. 1.4. розділу IV постанови Правління Національного банку України, з метою заволодіння коштами ПАТ «Державний ощадний банк України», які перебували на рахунку № НОМЕР_4 , відкритому на ім`я ОСОБА_15 , зловживаючи службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, склала завідомо підроблений офіційний документ - заяву на видачу готівки в сумі 7 000 грн. від імені ОСОБА_15 і маючи доступ до програмного комплексу автоматизованої базової системи АБС «БАРС», використовуючи особистий логін та пароль входу до вказаної системи, без відома клієнта банку, здійснила несанкціоновану зміну інформації, що оформлювалась у АБС внесла до автоматизованої системи інформацію про заяву ОСОБА_15 на видачу і отримання коштів клієнтом банку, тобто провела видаткову операцію на видачу готівки у сумі 7000 грн., які отримавши з каси привласнила, чим спричинила ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.
Вона ж, повторно, 16.05.2017, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на робочому місці в приміщенні відділення того ж банку, в порушення вимог п. 1.4. розділу IV постанови Правління Національного банку України, з метою заволодіння коштами ПАТ «Державний ощадний банк України», які перебували на рахунку № НОМЕР_4 , відкритому на ім`я ОСОБА_15 , зловживаючи службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, склала завідомо підроблений офіційний документ - заяву на видачу готівки в сумі 10 000 грн. від імені ОСОБА_15 і маючи доступ до програмного комплексу автоматизованої базової системи АБС «БАРС», використовуючи особистий логін та пароль входу до вказаної системи, без відома клієнта банку, здійснила несанкціоновану зміну інформації, що оформлювалась у АБС внесла до автоматизованої системи інформацію про заяву ОСОБА_15 на видачу і отримання коштів клієнтом банку, тобто провела видаткову операцію на видачу готівки у сумі 10 000 грн., які отримавши з каси привласнила, чим спричинила ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.
Вона ж, повторно, 20.05.2017, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на робочому місці в приміщенні відділення того ж банку і маючи доступ до каси в силу своїх посадових обов`язків, з метою заволодіння коштами ПАТ «Державний ощадний банк України», без оформлення будь-яких офіційних документів на видачу готівки, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно заволоділа 20 000 грн., привласнивши їх, чим завдала ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.
Вона ж, повторно, 25.05.2017, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на робочому місці в приміщенні відділення того ж банку, в порушення вимог п. 1.4. розділу IV постанови Правління Національного банку України, з метою заволодіння коштами ПАТ «Державний ощадний банк України», які перебували на рахунку № НОМЕР_6 , відкритому на ім`я ОСОБА_17 , зловживаючи службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, склала завідомо підроблений офіційний документ - заяву на видачу готівки в сумі 34 000 грн. від імені ОСОБА_17 і маючи доступ до програмного комплексу автоматизованої базової системи АБС «БАРС», використовуючи особистий логін та пароль входу до вказаної системи, без відома клієнта банку, здійснила несанкціоновану зміну інформації, що оформлювалась у АБС внесла до автоматизованої системи інформацію про заяву ОСОБА_17 на видачу і отримання коштів клієнтом банку, тобто провела видаткову операцію на видачу готівки у сумі 34 000 грн., які отримавши з каси привласнила, чим спричинила ПАТ «Державний ощадний банк України» збитків на вказану вище суму.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить, дослідивши характеризуючи дані на обвинувачену, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватою та засудити за: ч. 2 ст. 191 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 1 рік; ч. 3 ст. 191 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 2 роки; ч. 1 ст. 362 КК України 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн.; ч. 3 ст. 362 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 1 рік 6 місяців; ч. 1 ст. 366 КК України - 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. Остаточне покарання апелянт просить призначити ОСОБА_9 за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 2 (два) роки, а в подальшому звільнити на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, поклавши обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Прокурор, не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, посилаючись на положення ст.ст. 50, 65, 71 КК України та роз`яснення Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2004, зазначає про те, що судом безпідставно застосовано положення ст. 75 КК України до усього призначеного обвинуваченій покарання, коли як звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано лише до основного покарання, а додаткове покарання в такому випадку підлягає реальному виконанню.
Крім того, зазначає про неправильне застосування судом положень ч. 1 ст. 70 КК України, при поглиненні однакових за видом та розміром додаткових покарань, призначених за ч. 3 ст. 191 та ч. 3 ст. 362 КК України, оскільки однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статтей КК України.

На апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_10 подані заперечення, які зводяться до законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції і безпідставності апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився представник ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_18 , який в клопотанні від 06.11.2019 (зареєстровано канцелярією суду 11.11.2019 за № 3581/19 Вх.) просив розглядати апеляційну скаргу прокурора за відсутності представника потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора в підтримку апеляційних вимог заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_11 , обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника адвоката ОСОБА_10 про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції і безпідставність апеляційної скарги сторони обвинувачення, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши характеризуючи дані на обвинувачену, заслухавши останнє слово ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора належить до задоволення.

В ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення колегією суддів встановлено, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за які вона засуджена, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції дотримана.

Кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_9 за: ч. 2 ст. 191 КК України привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; ч. 3 ст. 191 КК України привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно; ч. 1 ст. 362 КК України несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах особою, яка має право доступу до неї; ч. 3 ст. 362 КК України несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах особою, яка має право доступу до неї, вчинена повторно; ч. 1 ст. 366 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, колегія суддів вважає правильною.

Встановлені судом фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_9 учасниками судового провадження не оскаржуються.

Твердження прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_9 покарання, колегія суддів визнає обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у абз. 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом першої інстанції ОСОБА_9 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 191 та ч. 3 ст. 362 КК України призначено однакові за розміром обов`язкові додаткові покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк 2 роки, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено обов`язкове додаткове покарання, в тому числі і за злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України, у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 2 (два) роки. При цьому, вказані покарання призначені не у максимальних межах санкцій ч.3 ст. 191 та ч. 3 ст. 362 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей.

Також, колегія суддів цілком погоджується з доводами прокурора що стосуються аспектів неправильності застосування місцевим судом положень ст. 75 КК України до обов`язкового додаткового покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
Разом з цим, зі змісту вироку вбачається, що суд, всупереч наведеним вимогам законодавства, призначив ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України як до основного покарання у виді 4 років позбавлення волі, так і до додаткового позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строкон на 2 роки, яке в будь-якому випадку підлягає реальному виконанню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Наведені вище порушення, допущені судом першої інстанції, визнаються колегією суддів неправильним застосуванням закону Ураїни про кримінальну відповідальність, що дають підстави для часткового скасування вироку міськрайонного суду від 24.06.2019 з подальшим ухваленням нового вироку, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, що цілком узгоджується з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Приводячи вирок у відповідність до вимог КК України колегія суддів, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 злочинів, які за приписами ст. 12 КК України є злочинами середнього ступеня тяжкості, дані про особу винуватої, яка позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, в якості обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, повне відшкодування завданих збитків, визнаючи обставиною, що його обтяжує вчинення злочину щодо особи похилого віку, та призначає обвинуваченій покарання в межах санкцій частин статтей за кожен злочин окремо, а остаточне покарання - за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України

При цьому, колегія суддів вважає достатнім призначення додаткового обов`язкового покарання ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 362 КК України - позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 1 рік і 6 місяців, тобто в межах заявлених прокурором в апеляційній скарзі.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, її особу та інші обставини провадження колегія суддів звільняє ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладає обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України в редакції Закону № 1492-VIII від 07.09.2016.

Оскільки в резолютивній частині вироку при розподілі витрат за проведення експертизи, судом помилково стягнуто з обвинуваченої судові, замість процесуальних витрат, в цій частині вирок суду першої інстанції також підлягає приведенню у відповідність до положень процесуального закону.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 червня 2019 року щодо ОСОБА_9 , скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 366 КК України та призначити покарання за:

- ч. 2 ст. 191 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 1 (один) рік;
- ч. 3 ст. 191 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 2 (два) роки;
- ч. 1 ст. 362 КК України 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн.;
- ч. 3 ст. 362 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 1 (один) рік 6 (місяців);
- ч. 1 ст. 366 КК України - 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.
Остаточне покарання ОСОБА_9 призначити за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України обвинувачену ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки
Покласти на обвинувачену ОСОБА_9 обов`язки, передбачені ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вважати правильним стягнення з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь держави 2 845 грн. 10 коп. процесуальних витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи.

В решті вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 червня 2019 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді