Справа № 296/6793/20
УХВАЛА

Іменем України

11 серпня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000322 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідча ОСОБА_2 за погодженням із прокурором прокуратури Житомирської області звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно.
В обґрунтування клопотання зазначає, що 06.08.2020р. у ході проведення обшуку службового приміщення КП «Аптека №127» Житомирської міської ради за адресою: м.Житомир, сайдан Соборний,4, вилучено майно, на яке потрібно накласти арешт.
Відповідно до ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
За змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України, із клопотанням про арешт майна, щодо майна третьої особи, звертається до суду прокурор.
Встановлено, що клопотання про арешт майна подано слідчим. Із долучених до нього матеріалів вбачається, що власнику майна, щодо майна якого вирішується питання про арешт, не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, процесуальний статус особи, у якої вилучено майно третя особа. За таких обставин відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна мав бути прокурор.
Однак, як зазначено вище, із вказаним клопотанням про арешт майна звернувся слідчий за погодженням із прокурором.
Також, всупереч вимог ст.171 КПК України у клопотанні не зазначено власника вилученого майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти та докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження особами таким майном; процесуальний статус цих осіб відповідно до положень ст.170 КПК України.
Також клопотання не містить контактні дані власників (володільців) майна, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути клопотання за участю власника майна у строки, встановлені ч.1 ст.172 КПК України, а додані до клопотання документи не засвідчені належним чином.
Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Керуючись ст.ст.98, 99, 132, 171-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно повернути для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення зазначених недоліків 72 години з моменту отримання копії ухвали.
Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1