ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/187/20

Провадження № 1-кп/486/81/2020

29 грудня 2020 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області кримінальне провадження, внесене 02 липня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000451, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курськ Курської області Російської Федерації, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2019 року близько 13:30 год. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Vito 108» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в ясну сонячну погоду без опадів по асфальтованій сухій проїзній частині автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» зі сторони міста Вознесенськ у напрямку міста Южноукраїнськ Миколаївської області в районі 113 км вказаної автодороги в межах міста Южноукраїнськ Миколаївської області, порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху України, та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, а саме, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінами, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, безпідставно пересік вузьку суцільну лінію, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорозі, після чого виїхав на смуги зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який в цей час рухався в межах власної смуги руху зі сторони м.Южноуураїнську напрямку території ВП ЮУ АЕС, в результаті чого пасажир автомобіля «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим, цивільний позов визнав частково. Пояснив, що у липні 2019 року приблизно о 13 годині рухався з міста Вознесенськ в напрямку м.Южноукраїнськ в суху сонячну погоду на автомобілі Mercedes. В районі повороту на атомну електростанцію він рухався по своїй смузі, а автомобіль Hyundai по смузі для повороту. Але йому здалось, що автомобіль Hyundai рухався по його полосі на зустріч, тому він повернув ліворуч, а водій автомобілю Hyundai праворуч. Відбулось зіткнення автомобілів, внаслідок зіткнення він і потерпіла ОСОБА_9 потрапили до лікарні. Намагався відшкодувати шкоду, передав ОСОБА_8 гроші для потерпілої ОСОБА_9 , якусь суму під розписку та 55 тисяч гривень перерахував на картку.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні цивільний позов підтримав, пояснив, що 01 липня 2019 року його батьки на автомобілі їхали на атомну електростанцію із міста Южноукраїнська. На повороті зупинились, а автомобіль, що рухався у зустрічному напрямку зіткнувся із автомобілем батьків. Його мати ОСОБА_9 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала ушкодження, їй були зроблені операції, біля двох місяців вона перебувала на стаціонарному лікуванні в м.Миколаїв. Дійсно, 55 тисяч гривень через ОСОБА_8 було передано матері на лікування. До 580 тисяч гривень майнової шкоди, зазначеної в позові, включені гроші, витрачені на медикаменти, реабілітолога, проживання в м.Миколаїв, харчування. Моральну шкоду обґрунтовує станом здоров`я ОСОБА_9 , яка після ДТП рік не могла ходити, потребувала спеціального догляду, масажів, вважала, що взагалі не зможе ходити, змушена була раніше вийти на пенсію.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник цивільного відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» в судове засідання не з`явився, направив відзиви на позовні заяви, в яких просив відмовити у цивільному позові потерпілих ОСОБА_10 /т.1 а.с.209-213, 221-224/.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01 липня 2019 року із схемою та таблицею зображень /т.2 а.с.28-54/ на з`їзді на вул. ім. Фукса з 113 км автодороги Н-24 «Ульянівка-Миколаїв» відбулось зіткнення автомобілів «Mercedes-Benz Vito 108» державний номерний знак НОМЕР_1 та «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно з висновком експерта №251 від 30 липня 2019 року на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система автомобіля «Mercedes-Benz Vito 108» р.н. НОМЕР_1 знаходилась в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух /т.2 а.с. 64-68/.

Згідно висновку експерта №252 від 26 липня 2019 року на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система автомобіля «Hyundai Tucson» р.н. НОМЕР_2 знаходилась в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух. Встановити працездатність передніх покажчиків поворотів не представилось можливим /т.2 а.с. 72-77/.

Відповідно до висновку експерта № 250 від 09 серпня 2019 року /т.2 а.с. 81-88/ зіткнення автомобілів відбувалось в межах крайньої правої смуги (за напрямком опису схеми до протоколу ОМ ДТП зліва направо), наприкінці визначених слідів гальмування в районі розташування подряпин, визначених на схемі позицією №4.

Згідно висновку експерта №19-1228 від 29 листопада 2019 року швидкість автомобіля «Mercedes-Benz Vito 108» р.н. НОМЕР_1 становила перед початком гальмування найменше 63 км/год. Фактично швидкість автомобіля була більше. Водієві автомобілю «Mercedes-Benz Vito 108» р.н. НОМЕР_1 в своїх діях необхідно було керуватися вимогами, що викладені у п.10.1 ПДР, а також дорожньої розмітки 1.1. ПДР, а саме: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», «лінію дорожньої розмітки 1.1 перетинати забороняється». Дії водія автомобілю «Mercedes-Benz Vito 108» р.н. НОМЕР_1 , що передували ДТП, не відповідали п. 10.1 ПДР і дорожньої розмітки 1.1 ПДР знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП /т.2 а.с. 93-96/.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №448 від 06 грудня 2019 року тілесні ушкодження у ОСОБА_9 виникли від дії тупого (тупих) предмета (предметів) як з обмеженою, так і необмеженою контактуючою поверхнею, до госпіталізації в лікарню, куди поступила 01 липня 2019 року о 14:53 год. Тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя, не виключається вірогідність їх утворення в умовах ДТП /т.2 а.с. 99-102/.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням думки всіх учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорюються.

За результатами судового розгляду суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння ч.1 ст. 286 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що відповідно до п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Обвинувачений вчинив необережний нетяжкий злочин, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, а також враховує висновок органу пробації та те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, часткове відшкодування майнової шкоди на стадії досудового розслідування.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді штрафу без призначення додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортним засобом.
Згідно з ч.2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно довідки Комунального закладу «Южноукраїнська міська лікарня» на лікування ОСОБА_9 з 01.07.2019 року по 02.07.2019 року було витрачено 458,16 грн. /т. 2 а.с.117/.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №3» на лікування ОСОБА_9 з 02.07.2019 року по 05.08.2019 року було витрачено 33287,11 грн. /т. 2 а.с.116/.

Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Таким чином, позов прокурора щодо стягнення на користь Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» на суму 458,16 грн. та Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №3» на суму 33287,11 грн. підлягає задоволенню.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як вбачається з полісу №АМ/8899317 цивільно-страхова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування» /т.1 а.с.174/.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Разом з тим, не зважаючи на наявний причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та погіршенням стану здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , потерпілими взагалі не надано доказів заподіяної майнової шкоди. Потерпілим лише було надано рахунок на оплату по замовленню /т.1 а.с.151/, але підтверджень оплати рахунку не надано. А тому позов частині стягнення витрат на медикаменти, протезування, реабілітацію, проживання та харчування задоволенню не підлягає, оскільки не доведений.

Визначаючи період, за який цивільному позивачу підлягає відшкодуванню розмір втраченого ним заробітку, суд враховує постанову Верховного Суду №130/2907/16-ц від 25.11.2020 року, згідно якої суми на відшкодування втраченого заробітку повинні присуджуватися з дня втрати працездатності, а не з моменту завдання шкоди здоров`ю внаслідок ДТП. У період моменту завдання шкоди здоров`ю внаслідок ДТП до моменту постановлення висновку МСЕК про встановлення втрати працездатності відшкодовуються лише витрати на лікування.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втраченим ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Тлумачення наведеної норми дозволяє зробити висновок, що шкода, яка завдана здоров`ю, не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування є лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання такої шкоди. До таких втрат законодавець відносить, зокрема, заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності (постанова Верховного Суду №191/48/16-ц від 11.09.2019 року).

Розмір одноразового відшкодування втраченого заробітку внаслідок втрати працездатності суд визначає з дня встановлення втрати працездатності відповідно до довідки МСЕК з 24 жовтня 2019 року і відповідно до вимог потерпілого до дня, коли потерпіла отримала право на пенсію за віком 22 грудня 2020 року. При цьому суд враховує фізичний стан потерпілої, неможливість пересування, що встановлено лікарською комісією, і здійснює розрахунок втраченого доходу, виходячи із 100% втрати працездатності та середнього місячного заробітку, що на підставі наданої довідки про заробітну плату становить 25047,85 грн. /т.1 а.с. 149, 150/.

Таким чином, розмір втраченого заробітку з урахуванням 100% втрати працездатності з 24 жовтня 2019 року по 01 листопада 2019 року становить: 6463,96 грн. (25047,85 : 31 день х 8 днів); з 01 листопада 2019 року по 01 грудня 2020 року 325622,05 грн. (25047,85 х 13 місяців); з 01 грудня 2020 року по 22 грудня 2020 року 17775,89 грн. (25047,85 грн. :31 день х 22 дні), а всього 349861,90 грн. і підлягає стягненню з обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховує, що потерпіла пережила сильний фізичний біль, тривалий час перебувала на лікуванні у зв`язку з чим був порушений її нормальний ритм життя, не може вільно пересуватись, потребує протезування суглобів, а також те, що їй встановлено І групу інвалідності.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Враховуючи, що майнова шкода не підтверджена, а моральна наявна, суд вважає, що заявлений позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 30 тис. грн. і підлягає стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

В силу ч.2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Питання про арешт підлягає вирішенню відповідно до ч.4 ст.174 КПК України. Арешти, накладені на автомобілі, підлягають скасуванню, в тому числі на «Mercedes-Benz Vito 108» державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки останній не належить обвинуваченому.

Керуючись статтями 370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання - штраф в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального некомерційного підприємства «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» витрати за лікування потерпілої в сумі 458 (чотириста п`ятдесят вісім) гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №3» витрати за лікування потерпілої в сумі 33287 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят сім) гривень 11 копійок.

Цивільний позов потерпілих задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 349861 (триста сорок дев`ять тисяч вісімсот шістдесят одну) гривню 90 копійок втраченого заробітку.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди.
ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України експертиз №251 від 30.07.2019 року, №252 від 26.07.2019 року, №250 від 09.08.2019 року, №19-1228 від 29.11.2019 року в розмірі 6123 (шість тисяч сто двадцять три) гривні 32 копійки.
Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 липня 2019 року на автомобілі «Mercedes-Benz Vito 108» державний номерний знак НОМЕР_1 та «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_2 , скасувати.

Речові докази - автомобіль «Mercedes-Benz Vito 108» державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на спецмайданчику Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, повернути власнику ОСОБА_11 ; автомобіль «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_2 , який зберігається на спецмайданчику Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, повернути ОСОБА_8 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1