Справа №766/9030/20
н/п 1-кс/766/6201/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и л а :

07 липня 2020 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, в межах строку досудового розслідування, а саме до 23.08.2020 року.

Обґрунтування клопотання:

СВ ХВП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001821 від 05.06.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.125 ч.1, 186 ч.2, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 04.06.2020 близько 23:10 год., за попередньою змовою з ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи в салоні автомобіля марки «Volvo S40», чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , біля кафе «Сіли- З`їли», що розташоване за адресою: м. Херсон, пл. Привокзальна, 1, погрожуючи потерпілому ОСОБА_8 застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, шляхом вільного доступу з кишень останнього, відкрито викрали майно потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільний телефон «UlefoneArmor X5 3/32GB Blacк», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи НДЕКЦ МВС України № 1263-МТ від 12.06.2020 становить 3110 грн. 61 коп., грошові кошти у розмірі 1500 гривень, в результаті чого заподіяли гр. ОСОБА_8 , матеріальні збитки на загальну суму 4610 грн. 61 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_5 04.06.2020 близько 23:10 год., за попередньою змовою з ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законодавством порядку обігу та використання офіційних документів, з метою отримання незаконного доступу до банківського рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_8 , перебуваючи в салоні автомобіля марки «Volvo S40», чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , біля кафе «Сіли- З`їли», що розташоване за адресою: м. Херсон, пл. Привокзальна, 1, шляхом вільного доступу з кишені останнього, відкрито викрали офіційний документ банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк», яка є власністю банку.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.357 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_5 за вищевказаних обставин, 04.06.2020 близько 23:10 год., за попередньою змовою з ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи умисел, направлений на порушення встановленого законодавством порядку обігу та використання офіційних документів, перебуваючи в салоні автомобіля марки «Volvo S40», чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , біля кафе «Сіли- З`їли», що розташоване за адресою: м. Херсон, пл. Привокзальна, 1, шляхом вільного доступу з кишені останнього, відкрито викрали паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 13 червня 2014 року Цюрупинським РС УДМС України в Херсонській області, який виданий на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 незаконно заволоділи паспортом громадянина України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.357 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне заволодіння паспортом.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , 05.06.2020 близько 02:00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись у с.Станіслав, Білозерського району Херсонської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, з метою отримання інформації щодо пін коду до банківського рахунку, відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_8 , нанесли останньому не менше п`яти ударів рукою в область голови, обличчя та тулубу потерпілого, в результаті чого спричинили ОСОБА_8 тілесні ушкодження відповідно до висновку судово-медичного експерта № 376 від 12.06.2020 у вигляді забійної рани голови, синців обличчя, тулуба, крововиливів в м`які тканини обличчя, садна правої верхньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являються: умисне легке тілесне ушкодження.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Херсон, українець, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не одружений та офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

27.04.2006 року Чаплинським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі; 02.04.2008 року Комсомольським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.289, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 10.06.2011 року після відбуття строку покарання; 25.09.2012 року Харцизським районним судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; 26.02.2013 року Харцизським районним судом Донецької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі; 25.07.2017 року Херсонською місцевою прокуратурою Херсонської області до суду направлений обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст.191 КК України.

Факт скоєння ОСОБА_5 виявленого кримінального правопорушення підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 причетний до інкримінованого йому злочину.

Так, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою належного дотримання вимог, закріплених у Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно керуватись правовими позиціями Європейського суду з прав людини, сформульованими ним у рішеннях.

Звертаючись з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим враховано обставин, які зазначені в ст.178 КПК України, а саме: особу підозрюваного та його репутацію, мотив вчинених злочинів, відсутність коштів на проживання в останнього, слабкість його соціальних зв`язків, оскільки немає на утриманні дітей чи інших непрацездатних осіб, підозрюваний не працює, не має постійного офіційного джерела доходу, крім того ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких кримінальних правопорушень проти власності.

Враховуючи вищезазначене, є підстави вважати, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив, та знову підозрюється у вчиненні умисних корисливих злочинів, беручи до уваги, що він ніде не працює, не має законного джерела прибутку, не має міцних соціальних зв`язків та утриманців, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Таким чином, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. На обґрунтування своїх заперечень послався на те, що для звернення слідчого до суду із клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було ні приводу, ні підстав. Підозра ОСОБА_5 пред`явлена 25 червня 2020 року, а до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу слідчий звернувся 7 липня 2020року. Протягом вказаного часу підозрюваний не чинив перешкод слідству, з`являвся на першу вимогу слідчого. Відсутні обставини, які б свідчили про ознаки ризиків. Підозрюваний має постійне місце проживання, засоби зв`язку, проживає сім`єю. Доводи прокурора про те, що підозрюваний не працевлаштований, а відповідно не має джерела доходу є безпідставними, оскільки підозрюваний є інвалідом третьої групи, отримує пенсію, працює таксистом і від цього отримує законний дохід. При таких обставинах незрозуміло які завдання ставить слідство арештом підозрюваного.

Підозрюваний заперечував проти застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що прибував на всі виклики слідчого, наміру ухилятися від слідства немає. Обставини правопорушення пояснює, що з потерпілим виник з приводу несплати потерпілим вартості послуг таксі, які йому надавав підозрюваний. При цьому, коли між ним та потерпілим виник конфлікт, ОСОБА_7 , який перебував у таксі, самовільно вихватив газовий балончик, який підозрюваний тримав в автомобілі для самозахисту, і використав його проти Бугаєнка. Підозрюваний має сім`ю. Проживає з цивільною дружиною ОСОБА_9 , з якою виховують двох спільних малолітніх дітей доньку та сина, відповідно 2,5 та 4 роки. Отримує пенсію як інвалід третьої групи у розмірі 1700гривень. Крім цього, заробляє кошти, ремонтуючи автомобілі, працює в службі таксі.

Мотивація суду

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

25.06.2020р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.1 ст.125 КК України.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме - протоколом огляду місця події від 05.06.2020 року; - свідченням потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - протоколом пред`явлення речей для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - протоколом огляду паспотру гр.України та банківської картки; - протоколом огляду відеозаписів з камер відео спостереження з ломбарду «Скарбничка»;

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У клопотанні слідчого, погодженого з прокурором, про обрання найбільш судового запобіжного заходу тримання під вартою, щодо наявності ризиків зазначається: 1)ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України (підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення); 2) ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України (підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду).

Крім цього слідчий зазначив, що «на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив, та знову підозрюється у вчиненні умисних корисливих злочинів, беручи до уваги, що він ніде не працює, не має законного джерела прибутку, не має міцних соціальних зв`язків та утриманців, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, що, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, слідчий процитував норми КПК України, які визначають ризики, при цьому клопотання не містить обставин, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також у клопотанні відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що відповідно до п.п.4,5 ч.1 ст.184КПК України є обов`язковою умовою клопотання.

Стаття 178КПК України, яка визначає обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу (таких обставин дванадцять), і суворість покарання є тільки однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування.

Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії§ 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами, але у клопотанні таких факторів не зазначено.

Вагомим факторам при оцінці ризику переховування є дані про особистість підозрюваного, адже саме при їх сукупному аналізі можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ( справа «Бекчиєв проти Молдови»).

Підозрюваний тривалий час проживає у смт. Білозерка, має постійне місце проживання, проживає сім`єю, виховує з дружиною двох малолітніх дітей, чого прокурором при розгляді клопотання не спростовувалося. У цьому ж населеному пункті проживають його батьки.

Підозрюваний заробляє собі на життя, на утримання сім`ї, але це не ті матеріальні можливості, які є необхідними для організації переховування.

Слідчий суддя при оцінці вказаного ризику враховує ту обставину, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру 25 червня 2020року, а клопотання до суду про обрання запобіжного заходу направлено 7 липня 2020року, тобто з часу повідомлення про підозру сплинув значний час, і при цьому підозрюваний не вчинив жодних дій, які б давали привід для звернення для застосування запобіжного заходу. У судове засідання підозрюваний з`явився самостійно.

Щодо ризику вчинення підозрюваним іншого правопорушення слідчий не навів обґрунтованих доводів у клопотанні, але зазначив відомості про притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та наявність у суді обвинувального акту 2017року. При вказаних обставинах відсутні підстави стверджувати, що вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень носить системний характер, а тому вірогідність такого ризику є вкрай мінімальною.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих(стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог пункту 4 статті 5 Конвенції (параграф 85 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011року).

Слідчий у клопотанні жодним чином не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а згідно практики ЄСПЛ: При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011року у справі Харченко проти України, «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу (п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010року у справі «Хайредінова проти України».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При судовому розгляді твердження слідчого у клопотанні про те, що підозрюваний не працює, немає законного джерела доходу, у нього відсутні кошти на проживання, не знайшли свого підтвердження, оскільки підозрюваний отримує пенсію, отримує дохід, надаючи послуги з ремонту автомобілів, працюючи таксистом. Прокурор зазначених обставин не спростовував. Були спростовані доводи слідчого, викладені у клопотанні, про відсутність соціальних зв`язків у підозрюваного, оскільки підозрюваний має сім`ю, дітей, батьків, що є найкращими соціальними зв`язками.

Таким чином, слідчий у клопотанні чомусь зазначив нічим не підтверджені обставини щодо особи підозрюваного (відсутність соціальних зв`язків, відсутність доходу тощо), які б мали переконати слідчого суддю для обрання більш суворого запобіжного заходу, і при цьому не зазначив фактичні обставини, які б надавали перевагу для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу (що у підозрюваного є сім`я, діти, він є інвалідом і отримує пенсію, має інший законний дохід тощо). У слідчого та прокурора були всі можливості для з`ясування дійсності тих обставин, на які було посилання у клопотанні, адже минув тривалий час від повідомлення про підозру (25 червня 2020року) і направленням клопотання про застосування запобіжного заходу (07 липня 2020року).

У клопотанні слідчий в обґрунтування необхідності обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу посилається на рішення ЄСПЛ «Мамедова проти Росії», «Феррарі-Браво проти Італії», вказуючи, що у рішенні «Мамедова проти Росії» «суд неодноразово зазначав, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів».

Проте в рішенні ЄСПЛ «Мамедов проти Росії», на яке посилається прокурор якраз і зазначено про обґрунтування ризиків, а не про те, що «суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів». Вказані фрази прокурором взяті із контексту, а в цілому рішення має інший зміст і в ньому дана оцінка іншим обставинам.

Так в даному рішенні ЄСПЛ зазначається «Суд повторює, що збереження об ґрунтованої підозри стосовно того, що заарештована особа вчинила злочин, є умовою sine qua non законності подовження строку її тримання під вартою. Проте через певний час однієї цієї умови вже недостатньо. У таких випадках Суд повинен встановити, чи подальше позбавлення волі було вмотивоване іншими підставами, наведеними судовими органами. Якщо такі підстави були «істотними» і «достатніми».

«Розглядаючи законність і обґрунтованість подальшого тримання заявниці під вартою, районний і обласний суди увесь час посилалися на серйозність висунутого обвинувачення як на головний чинник для оцінки можливості того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме відправленню правосуддя або вчинятиме нові злочинні дії. Однак, як не раз зазначав Суд, хоч суворість покарання, що загрожує заявникові, має значення для оцінки небезпеки його зникнення або вчинення нових злочинів, потребу подовжити строк тримання під вартою не можна оцінювати з чисто абстрактної точки погляду, зважаючи лише на тяжкість злочину. Так само і подовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (див. рішення у справі «Летельє проти Франції» (Letellier v. France) від 26 черв% ня 1991 року, Серія A, № 207, п. 51; також див. справи «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) від 8 лютого 2005 року, № 45100/98, п. 102; «Гораль проти Польщі» (Goral v. Poland) від 30 жовтня 2003 року, № 38654/97, п. 68; «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria) від 26 липня 2001 року, № 33977/96, п. 81).».

В даному ж рішенні вказано «суд підкреслює, що пункт 3 статті 5 Конвенції зобов`язує органи влади при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого з-під варти або подовження строку тримання під вартою розглянути можливість застосування альтернативних заходів забезпечення участі обвинувачуваного в судовому розгляді».

Прокурор у клопотанні жодним чином не обґрунтував неможливість застосування до підозрюваного іншого біль м`якого запобіжного заходу.

У рішеннях ЄСПЛ Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства) зазначається, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством, тобто мають враховуватися всі обставини конкретно відносно підозрюваного, а не в загальному , як у клопотанні слідчого цитування норм КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого має містити короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа. А згідно п.п.4,5,6 ч.1 ст.184КПК України основу клопотання має складати виклад посилань на ризики, виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшли висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Натомість, основу клопотання склав 4-х кратний виклад одних і тих же обставин події, цитування рішень ЄСПЛ і кількох загальних фраз щодо ризиків без їх конкретизації щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам.

З урахуванням викладених обставин слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного має бути застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Керуючись п.1 ч.3 ст.132, ст.ст.177, 178, 179, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання слідчого про застосування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відхилити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такий обов`язок:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

Встановити строк дії обов`язків до 20 серпня 2020 року (включно).

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено о 12 годині 15 хвилин 13 липня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1