Справа № 202/8151/19
Провадження № 1-кс/202/4879/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
заявника адвоката ОСОБА_3
слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000604 від 25.05.2017 року,
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000604 від 25.05.2017 року.
В обґрунтування клопотання адвокат зазначив, що у провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000604 від 25.05.2017 року, відомості про яке внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що службові особи Дніпропетровської митниці ГУДФС у Дніпропетровській області, зловживаючи своїм службовим становищем, тобто умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, спричиняючи істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам, провели митне оформлення цифрових товарів, а саме комп`ютерів, мобільних телефонів та інших цифрових товарів під торговою маркою «Apple», за суттєво заниженими коефіцієнтами, чим завдано тяжкі наслідки державі.
Під час досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2018 у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де ОСОБА_5 здійснює підприємницьку діяльність, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають значення для досудового розслідування та можуть бути доказами у кримінальному провадженні, 03.12.2018 проведено обшук. За результатами проведення вищевказаного обшуку виявлено та вилучено майно та документи ОСОБА_5 , а саме: мобільні телефони, годинники, чохли, блокноти, тощо
Постановою від 04.12.2018 тимчасово вилучене майно під час обшуку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2019 на вказане тимчасово вилучене майно було накладено арешт.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.03.2019 вищевказану ухвалу про накладення арешту на тимчасово вилучене майно залишено без змін.
Однак, з моменту вилучення майна минуло понад півтора року, за цей час ОСОБА_5 повідомлення про підозру не здійснювалось, більше того останнього жодного разу не викликали для допиту у якості свідка.
Де вилучене майно знаходиться на теперішній час не відомо. З матеріалами кримінального провадження ні заявнику, ні його представнику, можливості ознайомитись прокурором не було надано, не дивлячись на раніше задоволене клопотання.
У зв`язку з вказаним, на думку адвоката ОСОБА_3 очевидно порушено право власності ОСОБА_5 на його майно та утримання вищевказаного майна стороною обвинувачення є безпідставним й незаконним.
У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав та прохав його задовольнити у повному обсязі.
На неодноразові листи до прокуратури Дніпропетровської області процесуальний керівник до зали судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
За таких обставин, беручи до уваги те, що прокурор був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, суд вбачає достатні підстави для розгляду клопотання за його відсутності.
Присутня у судовому засідання слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яка здійснює досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, надала суду матеріали кримінального провадження та пояснила, що фактично досудове розслідування здійснюється прокуратурою, де знаходиться майно ОСОБА_5 їй не відомо, підтвердила, що дійсно ОСОБА_5 повідомлення про підозру не здійснювалось та його жодного разу не допитували, а також повідомлення про підозру не здійснювалось і службовим особам митниці, у кримінальному провадженні проводились якісь експертизи, однак які саме пояснити не змогла, які їх результати їй не відомо, прохала суд в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.
Слідчий суддя, заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_3 підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт є різновидом заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до Рішення ЄСПЛ від 09.06.2005 по справі"Бакланов проти Російської Федерації", Рішення ЄСПЛ від 24.03.2005 по справі "Фрізен проти Російської Федерації", Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 та іншим особам у вказаному кримінальному провадженні повідомлення про підозру не здійснювалось, а досудове розслідування триває понад півтора року, є достатні підстави стверджувати, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба й майно ОСОБА_5 тривалий час утримується з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись, ст. ст. 174, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000604 від 25.05.2017 року задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року у кримінальному провадженні № 0000604 від 25.05.2017 року на майно тимчасово вилучене у ході обшуку, проведеного 03.12.2018 року у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у будинку АДРЕСА_1 , за місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_5 , повернувши вказане майно ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1