Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/960/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11.11.2020, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Петрівського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження, внесене у ЄРДР за №0000053 відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 11 листопада 2020 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину, за який санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, може переховуватися від суду, так як не має міцних соціальних зв`язків, не працює та не має постійного джерела доходу, а суд першої інстанції прийшов до висновку за необхідне продовжити стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та обрати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на обґрунтування ймовірних ризиків не навів жодних доказів, які б досліджувались, а в ухвалі своє рішення мотивує без посилання на будь-які докази.

Крім того, захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання. Майже на кожному судовому засіданні присутня сестра обвинуваченого, яка повідомляє, що обвинувачений є її братом і може відбувати домашній арешт у неї в квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Але ці відомості судом до уваги прийняті не були, а сама ухвала суду не ґрунтується на будь-яких доказах і всі перелічені судом доводи жодним доказом не підтверджені.

Також, захисник зазначає, що ОСОБА_8 , є особою похилого віку і має дуже поганий стан здоров`я. На підтвердження цієї обставини надано (до апеляційної скарги дві довідки про стан здоров`я обвинувачено), з яких вбачається необхідність невідкладного оперативного втручання в спеціальних лікувальних закладах Міністерства охорони здоров`я через необхідність ампутації нижньої кінцівки.

Захисник звертає увагу, що в довідках рекомендовано лікування саме в закладах МОЗ, а не в умовах слідчих ізоляторів чи виправних колоніях. Ці обставини дають підстави вважати негуманним тримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора та зміни запобіжного заходу на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, висновок прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги адвоката, перевіривши виділені матеріали направлені судом першої інстанції, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів апеляційного суду встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, в провадженні Петрівського районного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за №0000053 відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину, за який санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, обвинувачений може переховуватися від суду, так як не має міцних соціальних зв`язків, не працює та не має постійного джерела доходу

Водночас, районним судом під час розгляду кримінального провадження у судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПКУкраїни.

Колегія суддів, вважає, що обставини встановлені судом першої інстанції в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений та відсутні обставини, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала, а встановлені ризики, не відпали та не зменшились.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, апеляційний суд не вбачає.

Вказані обставини, на які у своїй апеляційній скарзі посилається захисник, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив суд першої інстанції та не можуть слугувати підставою для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 , залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11.11.2020, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4