УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/9226/20

Провадження № 1-в/638/486/20

25.09.2020 року м. Харків
Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
встановив:
ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .
Представник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» в судовому засіданні підтримав подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 .
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги подання підтримав, просив задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання заперечував, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13 березня 2015 року. Під час тримання в ДУ «Харківська УВП (№27)» з 19.03.2016 року вимоги режиму не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.
З 31 березня 2016 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».
Відповідно до характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби державної установи ОСОБА_6 , погодженої з заступником начальника установи ОСОБА_7 24 червня 2020 року, засуджений характеризується позитивно, стягнень не має, заохочувався адміністрацією установи.
Відповідно до довідки, наданої заступником начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_8 засуджений ОСОБА_5 виводився на оплачувані роботи у квітні 2016 року, березні 2018 року, травні, червні, серпні 2019 року виводився на оплачувані роботи і працював на посаді «підсобний робітник».
За весь час відбування покарання ОСОБА_5 має два заохочення від 16 січня 2020 року та 08 квітня 2020 року.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Донецької області від 29 вересня 2015 року за вчинення злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»№ 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Відповідно до довідки про стягнення та заохочення, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_6 , ОСОБА_5 заохочувався за весь період відбування покарання лише двічі у 2020 році, тобто у час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.
З довідки, наданої заступником начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_8 , встановлено, що засуджений ОСОБА_5 виводився на оплачувані роботи у квітні 2016 року, березні 2018 року, травні, червні, серпні 2019 року виводився на оплачувані роботи і працював на посаді «підсобний робітник». Даних про роботу ОСОБА_5 в інший час протягом відбування покарання суду не надано.
В судовому засіданні представник ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» зазначив, що письмові докази залучення ОСОБА_5 до робіт в інший період, ніж вказаний у довідці, відсутні.
Таким чином, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Сєвєродонецького міського суду Донецької області від 29 вересня 2015 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування та вважає клопотання засудженого про мовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,
постановив:
В задоволенні подання Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя