Провадження № 1-кп/643/1540/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020 року Московський районний м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
провівши в залі Московського районного суду м. Харкова відкрите підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004973 від 11 вересня 2019 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з базовою середньою освітою, інваліда ІІ групи за загальним захворюванням, раніше судимого: вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, офіційно не працевлаштованої. з середньо-спеціальною освітою, в силу ч. 3 ст. 88, ст. 89 КК України раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично перебуваючої в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,-

УСТАНОВИВ:

28 грудня 2020 року до Московського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив оголосити перерву у зв`язку з необхідністю отримання відомостей щодо стану розгляду кримінальних проваджень відносно обвинувачених в інших судах першої інстанції та неявку потерпілих. Крім цього, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а обвинуваченій ОСОБА_5 продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при обранні запобіжних заходів та які продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти призначення справи до розгляду та клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду. Разом з цим, заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити обвинуваченій міру запобіжного заходу на домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_7 не заперечувала проти призначення справи до розгляду, з приводу клопотань прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів відносно обвинувачених поклалася на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явилися, до канцелярії суду надійшли заяви від останніх про розгляд кримінального провадження за їхньої відсутності.

Потерпіла ОСОБА_10 в підготовче судове засідання не з`явилася, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, захисника, потерпілу, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні та задоволення клопотань прокурора щодо продовження строку дії запобіжних заходів відносно обвинувачених, а також відмови у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої - адвокат ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу.

У судовому засіданні було встановлено, що 09 листопада 2020 року ухвалами Московського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Частиною 3 ст. 315 КПК України, у редакції згідно Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт та тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
В силу вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до розділу IV КПК України, судове провадження у першій інстанції в якості однієї із стадій включає підготовче провадження.
Відтак, застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, у тому числі вирішення питання щодо продовження домашнього арешту та тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження строків запобіжних заходів, суд враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчиняти вплив на свідків та вчиняти інші злочини.

Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, в тому числі наявність судимостей, наявність обвинувальних актів за скоєння інших кримінальних правопорушень, які перебувають на розгляді в інших судах першої інстанції, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими у скоєнні вказаних злочинів, а також дані про особу обвинувачених, які не мають постійного джерела доходу.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цих осіб та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності їхньої поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочини підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилятися від суду.

При цьому, суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є безпосередньою підставою для домашнього арешту та тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, беручи до уваги суворість передбаченого покарання за інкриміновані злочини, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд враховує, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, жоден зі свідків не допитаний, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків та з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів можуть вдатися до відповідних дій щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Так, ОСОБА_4 як особистість характеризується наступним чином: офіційно не працевлаштований, у шлюбі не перебуває, має зареєстроване місце проживання у м. Харкові, а також малолітнього сина, який мешкає окремо зі своєю матір`ю. Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, станом на 30 грудня 2020 року на розгляді Київського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Дані обставини вказують на стійку антисоціальну направленість обвинуваченого та доводять ризик можливого вчинення інших кримінальних правопорушень в майбутньому.
Відтак, суд доходить висновку про доведеність ризиків, передбачених КПК України, для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
ОСОБА_5 характеризується наступним чином: не працює, не заміжня, мешкає за зареєстрованим місцем проживання у м. Харкові разом з малолітнім сином ОСОБА_11 , 2009 р. н., відтак ці обставини свідчать про наявність певних соціальних зв`язків обвинуваченої в місті постійного проживання. В силу ст. 88, 89 КК України, ОСОБА_5 раніше не судима, проте в період з 2012 року по 2018 рік тричі притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Станом на 30 грудня 2020 року на розгляді Московського районного суду м. Харкова та Дзержинського районного суду м. Харкова перебувають обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень у червні 2019 та березні 2020 років. Зазначені обставини вказують на стійку антисоціальну направленість обвинуваченої, небажання стати на шлях виправлення та безсумнівно доводять ризик можливого вчинення інших кримінальних правопорушень в майбутньому. Перебування на утриманні ОСОБА_5 малолітньої дитини жодним чином не зменшує такий ризик, оскільки після народження дитини, обвинувачена неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності, тобто не припинила, а навпаки продовжує злочинну діяльність. Вказане свідчить про байдужість обвинуваченої як до свого майбутнього, так і майбутнього дитини. При цьому вчинення злочинів через скрутне матеріальне становище не може бути обставиною, яка виправдовує протиправну поведінку ОСОБА_5 .
Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, враховуючи, в тому числі, і строки перебування під вартою.
Однак, на теперішній час існування ризиків, що стали підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу продовжують мати місце та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, що мають вагоме значення для вирішення цього питання, суд доходить висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим і продовжує ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченою та її захисником на користь ОСОБА_5 , проте в цьому конкретному випадку суд вважає, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченої і виконання процесуальних рішень у справі.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ризики, які були враховані при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати, а тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.
Зважаючи, що о 15.00 год. 05 січня 2021 року спливає строк дії застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та неможливості до зазначеної дати завершити судовий розгляд, за відсутності підстав для скасування або зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію існуючого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.
Отже, клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів обвинуваченим слід задовольнити.
У підготовчому судовому засіданні слід оголосити перерву, через неявку усіх учасників кримінального провадження та відсутність відомостей щодо стану розгляду кримінальних проваджень відносно обвинувачених в інших судах першої інстанції.
Керуючись ст. 107, 110, 181, 314, 315, 316, 331, 369 - 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У підготовчому судовому засіданні по кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004973 від 11 вересня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, оголосити перерву до 14.00 год. 25 січня 2021 року.
Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу.
Задовольнити клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 27 лютого 2021 року включно.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком до 27 лютого 2021 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Роз`яснити обвинуваченій, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою протягом семи днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1