Єдиний унікальний номер № 285/1186/20
Провадження № 1-кп/0285/253/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
законного представника неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_6 ,
представника служби в справах дітей ОСОБА_7 ,
представника ювенальної превенції ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/1186/20 000027) по обвинуваченню неповнолітнього
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ужачин, Новоград-Волинського району, Житомирської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, студента ДНЗ "Новоград-Волинське професійне училище", непрацюючого, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
УСТАНОВИВ :
19 грудня 2019 року близько 20 години ОСОБА_9 , перебуваючи неподалік АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, взяв в ОСОБА_10 , телефон «Xiaomi» моделі «Redmi 7» пообіцявши повернути його неповнолітній власниці ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю поряд неповнолітньої ОСОБА_11 , цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, перебуваючи неподалік АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, поклав до кишені власної куртки телефон «Xiaomi» моделі «Redmi 7» не повернув власниці, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинивши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 2218 грн. 33 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, розповів про обставини та деталі вчиненого ним правопорушення, викладені вище. Просить суворо не карати.
Допитана в судовому засіданні в присутності законного представника неповнолітня потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що гуляли з подружкою в парку, потім пішли в центр до ялинки. В неї розрядився телефон і вона дала його знайомому Вані, щоб зарядити. Через деякий час попросила повернути телефон, але він сказав, що віддав його ОСОБА_12 . Коли вона звернулася до ОСОБА_9 то він їй повідомив, що телефону у нього не було і він нічого не брав. Цивільний позов не заявляли. Телефон повернуто.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність повністю стверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.01.2020 слідує, що 19.12.2019 близько 20 год. неповнолітній ОСОБА_9 умисно викрав мобільний телефон «Xiaomi» модель «Redmi 7» чорного кольору у неповнолітньої ОСОБА_11 (а.с. 49).
З протоколу огляду місця події від 09.01.2020 з фототаблицями до нього слідує, що під час огляду в кабінеті № 16 в приміщенні Новоград-Волинського ВП ОСОБА_13 в присутності понятих добровільно видав телефон чорного кольору «Xiaomi» модель «Redmi 7» (а.с. 56-58).
З висновку експерта № 12/1-36 від 15.01.2020 слідує, що ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi» модель «Redmi 7» (М1810F6LG) станом на 19.12.2019 могла становити 2218,33 грн. (а.с. 59-64).
З протоколу огляду речей від 23.01.2020 та розписки слідує, що мобільний «Xiaomi» модель «Redmi 7» оглянуто та передано під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_11 (а.с. 65-67).
З акту обстеження матеріально-побутових умов від 26.04.2018 слідує, що неповнолітній ОСОБА_14 проживає разом з мамою у будинку бабусі, який потребує ремонту в с. Токарів, Новоград-Волинського району. В сім`ї виховується п`ятеро дітей. Доходів сім`ї не вистачає на придбання найнеобхідніших речей - одягу, взуття, палива. Сім`я отримує соціальну допомогу. (а.с. 164).
З довідки-характеристики Брониківської сільської ради слідує, що ОСОБА_9 навчається в ДНЗ "Новоград-Волинське професійне училище", по характеру врівноважений,в спілкуванні ввічливий та розсудливий. Спиртиними напоями не зловживає. До односельчан виявляє повагу та чуйність. Скарг на нього не надходило (а.с. 51).
Зі звіту про неповнолітнього обвинуваченого від 22.10.2020 слідує, що неповнолітній ОСОБА_9 на диспансерному обліку, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Визнає вину, кається у скоєному, визнає протиправність своїх дій та зобов`язується не вчиняти правопорушень в майбутньому. Суворого покарання не потребує. До вчинення злочину дорослі та однолітки неповнолітнього не підбурювали. Матеріально-побутові умови проживання неповнолітнього задовільні. Допомагає у ведені домашнього господарства. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Батьки неповнолітнього усвідомлюють відповідальність за виховання та навчання сина.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_9 , батько обвинуваченого, в судовому засіданні просить, щоб ОСОБА_15 суворо не карали.
Представник інспектора ювенальної превенції Новоград-Волинського ВП - ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений раніше на обліку не перебував. За місцем проживання скарги відсутні. При обранні виду і міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Представник служби в справах дітей - ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим та його батьками проводилися профілактично-роз`яснювальні бесіди. При обранні виду і міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_9 і кваліфікує його умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за ч. 1 ст. 185 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої, яка не наполягає на суворому покаранні обвинуваченому, його вік, рівень розвитку, вплив дорослих, умови життя та виховання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує, що обвинувачений раніше несудимий, вину визнав, щиро розкаявся, злочин вчинив у неповнолітньому віці, за місцем проживання та навчання характеризується відносно позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, навчається, потерпіла не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.
Крім того, при обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує досудову доповідь Новоград-Волинського МРВ з питань пробації, згідно якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого, його спосіб життя, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Разом з тим, виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду та розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
З до судової доповіді відносно обвинуваченого вбачається, на думку органу пробації , що виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України N 2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", застереження (п. 1 ч. 2 ст, 105 КК України) яке є одним із най м`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.
Таким чином суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 на час ухвалення вироку не потребує призначення йому покарання, а тому вважає за можливе застосувати до нього ч. 1 ст. 105 КК України та звільнити його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме, застосувати до ОСОБА_9 заходи виховного характеру в виді застереження і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонити обвинуваченому залишати місце проживання у нічний час з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. строком на 1 рік.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався.
Арешт на майно не накладався.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.
Питання про речові докази вирішено судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_9 від покарання, без визначення його виду, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: заборонити обвинуваченому залишати місце проживання у нічний час з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. строком на 1 рік.
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 628 гривень судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок № 12/1-36 від 15.01.2020).
Речові докази у кримінальному провадженні: телефон «Xiaomi» модель «Redmi 7» чорного кольору, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_11 - залишити ОСОБА_11 по належності.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий :