КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_1.,

суддів - ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

секретаря - ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою власника майна - ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000051 від 23.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

16 січня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ОВПП ДФС ОСОБА_6., погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7., про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000051, а саме: майна, тимчасово вилученого 19 грудня 2019 року під час обшуку за адресою: м. Дніпро, вул. Боброва, 7, де знаходяться складські приміщення "West trans cargo".

Клопотання мотивовано тим, що виявлені та вилучені за вищевказаною адресою речі, оглянуто. За результатами огляду встановлено, що зазначене майно містить відомості, які є предметом досудового розслідування кримінального провадження, стосуються фінансово - господарських операцій щодо ухилення від сплати податків та відображають нетипові схеми, що впливають на мінімізацію податкових зобов`язань, а такі речі іншим чином в подальшому здобути не представиться можливим, оскільки вони можуть бути знищені, приховані, змінені службовими особами та неофіційними контролерами підприємств.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року клопотання задоволено.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя послався на врахування того, що майно є речовим доказом, а саме може бути майном, яке могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або ж майном здобутим внаслідок його вчинення.

На вказану ухвалу власник майна - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою. Зазначає, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, проте ухвала винесена на підставі клопотання слідчого, яке подано з порушенням 48-годиннного строку визначеного ч.5 ст.171 КПК України. Повторне звернення слідчого з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відбулося поза межами встановленого строку, наданого слідчим суддею для усунення недоліків. При цьому ні в клопотанні про надання дозволу на проведення обшуку, ані в клопотанні про арешт майна належним чином не обґрунтовано яке відношення ОСОБА_5 та належне йому майно мають до кримінального провадження. Вилучене майно ніяк не могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України. Крім того, у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, в тому числі і ОСОБА_5, що є недотриманням необхідної умови, передбаченої п.3 ч.2 ст.170 КПК України, а наведені в клопотанні підстави, у зв'язку з якими майно відповідає критеріям ст.98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що майно є речовим доказом, з огляду на відсутність в клопотанні відповідної постанови слідчого. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 21 січня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Від адвоката, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 - ОСОБА_8. надійшло клопотання про проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5, без його участі та участі власника майна.

В судове засідання апеляційного суду ніхто з представників прокуратури не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Тому, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності всіх учасників процесу, оскільки це не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Таким чином, ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час досудового розслідування встановлено, що група осіб, яка здійснюють свою діяльність під назвою Cargo організували діяльність імпорту ТМЦ на територію України, які в подальшому реалізовуються на ринках України, без відповідного обліку та декларування своєї підприємницької діяльності, умисно ухилилися від сплати податків за 2018 рік на суму понад 7 млн. гривень, що призвело до ненадходження коштів до бюджету в особливо великих розмірах. Протиправна діяльність даної групи здійснювалась за адресою: вул. Боброва, 7, м. Дніпро, де знаходяться складські приміщення "West trans cargo", та де 19.12.2019 року було проведено обшук та вилучено майно, яке може бути майном, що зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Таким чином, вилучене майно, а саме речі, предмети та документи, містить на собі сліди злочину, а відповідно до постанови слідчого від 23.12.2019 року, його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість вилученого в ході обшуку майна за адресою: вул. Боброва, 7, м. Дніпро, де знаходяться складські приміщення "West trans cargo"таким, що містить на собі сліди злочину і може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об'єктивні підстави вважати вилучене в ході обшуку майно за адресою: вул. Боброва, 7, м. Дніпро, де знаходяться складські приміщення "West trans cargo"таким, що містить на собі сліди злочинуі може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки слідчим доведено, що вилучене в ході проведення обшуку майно за адресою: вул. Боброва, 7, м. Дніпро, де знаходяться складські приміщення "West trans cargo", містить на собі сліди злочину, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, його визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а метою його арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об'єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку за адресою: вул. Боброва, 7, м. Дніпро, де знаходяться складські приміщення "West trans cargo", діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 - ОСОБА_8., слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу власника майна - ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000051 від 23.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, а саме: на тимчасово вилучене 19.12.2019 року під час обшуку майно за адресою: вул. Боброва, 7, м. Дніпро, де знаходяться складські приміщення "West trans cargo", залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3