Ухвала
Іменем України
23 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 461/4489/19
провадження № 51-4509впа20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України (далі МК), щодо ОСОБА_5 з одного суду апеляційної інстанції до іншого,
встановив:
У провадженні Львівського апеляційного суду перебувають матеріали адміністративної справи про порушення митних правил від 16 лютого 2019 року №0847/20900/19, заведеної за ознаками вчинення громадянином України ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 .

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про направлення вищезазначених матеріалів справи про адміністративне правопорушення з одного суду апеляційної інстанції до іншого.
В обґрунтування клопотання, адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 зазначає про місце проживання останнього, яке знаходиться в межах територіальної юрисдикції Харківського апеляційного суду, як на винятковий випадок, передбачений ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), для передачі вищезазначених матеріалів справи про адміністративне правопорушення до іншого суду апеляційної інстанції.
Крім того, адвокат ОСОБА_4 посилається на зростаючий рівень захворюваності в Україні на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, та, у зв`язку з цим, зазначає про недопустимість нехтуванням заходами безпеки, з огляду на те, що міста Харків та Львів знаходяться в помаранчевих зонах (у відповідності до класифікації, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2), а Пустомитівський та Перемишлянський райони Львівської області віднесені до червоної зони, що позбавляє ОСОБА_5 брати участь в апеляційному розгляді.
Учасникам судового провадження було повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду.
Перевіривши викладені у клопотанні доводи та наявні у суду матеріали провадження, дослідивши інформацію щодо стану розгляду справи про адміністративне правопорушення, надану Львівським апеляційним судом, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, відповідно до ч. 1 ст.2 КУпАП.
Згідно положень ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Вирішення питання про направлення справи про адміністративне правопорушення з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також

з одного суду апеляційної інстанції до іншого не врегульовано нормами діючого Кодексу України про адміністративні правопорушення
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства

є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Положеннями статті 287 та 294 КУпАП забезпечено право на оскарження постанови

по справі про адміністративне правопорушення, а також врегульовано порядок такого оскарження.
Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення,

що пред`являється особі.
Європейський суд з прав людини у справі "Надточій проти України" зазначив, що для вирішення питання про застосування статті 6 Конвенції в частині "кримінального обвинувачення" Суд керувався трьома альтернативними критеріями, закріпленими у його практиці (див. "Енгель та інші проти Нідерландів" (Engel and Others v. the Netherlands), рішення від 8 червня 1976 року, Серія A N 22, ст. 35, п. 82; "Равнсборг проти Швеції" (Ravnsborg v. Sweden), рішення від 23 березня 1994 року, Серія A N 283-B, ст. 28

п. 30; та "Путц проти Австрії" (Putz v. Austria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports of Judgments and Decisions 1996-I, с. 324, п. 31).
Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 за своєю суттю

є кримінальною, адміністративне правопорушення фактично має кримінальний характер, згідно практики ЄСПЛ, та повністю підпадає під гарантії статті 6 Конвенції.
Положенням ч. 1 ст. 34 КПК визначено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося,

що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, який здійснював судове провадження. Крім того,

у вказаній статті передбачені виняткові підстави для передачі кримінального провадження на розгляд до іншого суду. Вказаний перелік підстав для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
З копії протоколу про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, наданої Львівським апеляційним судом, вбачається, що фактичне місце проживання ОСОБА_5 , з його слів, знаходиться в АДРЕСА_1 . Однак, інспектор прикордонного контролю ОСОБА_6 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, проживає у місті Мостиська за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 8, а адміністративне правопорушення здійснено на пункті пропуску Шегині-Медика митний пост Мостиська Львівської митниці ДФС, що являється територіальною юрисдикцією Львівського апеляційного суду.
Водночас, доводи захисника ОСОБА_4 про неможливість ОСОБА_5 брати участь в апеляційному перегляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо нього по причині зонування міст України у зв`язку з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, колегія суддів вважає непереконливими, з огляду на зміст ст. 366 КПК, яка передбачає можливість проведення судового провадження в режимі відеоконференції.
Отже, підстав, передбачених ч. 1 ст. 34 КПК, для передачі матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК щодо ОСОБА_5

з одного суду апеляційної інстанції до іншого, при перевірці клопотання, колегією суддів не встановлено, як і не встановлено виняткових випадків для такої передачі.
Таким чином, суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах

ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 32, 34 КПК,
постановив:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК, щодо ОСОБА_5 з одного суду апеляційної інстанції до іншого залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3