ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1680/20 Справа № 207/3643/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 , -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянку України, з середньо спеціальною освітою, позбавленої батьківських прав, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої, останній раз:

- 21.03.2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі,

визнано винуватою та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне призначено ОСОБА_7 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі з відбуванням покарання в установі виконання покарань.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою, обчислюючи строк покарання з 28 жовтня 2019 року.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що вона приблизно о 18.00 годин 13.09.2019 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 та своїми дітьми ОСОБА_11 , 2003 року народження, та ОСОБА_12 , 2015 року народження, у відношенні яких вона позбавлена батьківських прав, реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що інших мешканців квартири не було вдома, та ніхто не спостерігає за її діями, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрала майно, яке придбала її рідна сестра ОСОБА_13 , та передала у користування дітям ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон «Samsung SM Galaxy J4 Duos ZKD», вартістю 3 241,00 гривень, який знаходився в чохлі, вартістю 231,50 гривень, та дитячий трьохколісний велосипед «Titan16», вартістю 1925,03 гривень, всього на загальну суму 5 397,53 гривень.
Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, приблизно о 13.00 годин 01.10.2019 року ОСОБА_7 , прийшла під вікна квартири АДРЕСА_3 , яка перебуває у власності її матері ОСОБА_10 , та в якій ОСОБА_7 тривалий час уже не проживала у зв`язку з тим, що раніше вчиняла крадіжки з вказаного житла, тому мати заборонила останній з`являтися у вказаному помешканні.
Далі ОСОБА_7 , підійшла до вікна спальної кімнати квартири, рукою розбила скло, та діючи умисно, повторно, таємно, викрала майно потерпілої ОСОБА_10 , а саме: ТV тюнер «Т2», вартістю 294,90 гривень, та з викраденим майном зникла.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказаний вирок, скасувати і ухвалити свій вирок, яким призначити більш суворе покарання ОСОБА_7 :
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити їй остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.
На думку прокурора, при призначенні покарання суд в повній мірі не врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, те що ОСОБА_7 скоїла злочин, маючи не зняту і не погашену судимість за злочини проти чужої власності, раніше перебувала в місцях позбавлення волі, будучи працездатною не працює, допомоги дітям не надає, постійного місця проживання не має.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просила призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавленняволі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі, обвинувачену та її адвоката, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Що стосується доводів прокурора відносно необхідності призначення більш суворого покарання ОСОБА_7 , то колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальні правопорушення, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, та дані про особу обвинуваченої, яка будучи працездатною, не працювала, позбавлена батьківських прав щодо неповнолітніх дітей і не поновлена в батьківських правах, за місцем проживання характеризується задовільно.

Тобто суд врахував ті обставини, про які йдеться повторно посилання в апеляційній скарзі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції обґрунтовано враховано вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 щодо осіб, з якими перебувала у родинних відносинах.
Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання за скоєне у виді 3 років реального позбавлення волі з відбуванням покарання в установі виконання покарань.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України. Призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню нею нових злочинів.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Що стосується вимог апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, остільки вимогами ст. 71 КК України передбачено призначення покарання за сукупністю вироків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є обґрунтованим, вмотивованим та законним і не вбачає підстав для його скасування.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою, яка перебуває під вартою, - у той же строк, з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4