ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 645/964/17

провадження № 51-6045км19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 червня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 3 вересня 2019 року у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від22 червня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк3 роки.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі, призначеного за цим вироком.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 11 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_8 ? 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 100 920 грн ? матеріальної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 12 листопада 2016 року приблизно о 11:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння усупереч вимогам пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz Actros2636В» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), рухаючись на просп. Льва Ландау в м. Харкові зі сторони вул. Олімпійської в напрямку вул. Халтуріна зі швидкістю приблизно 90 км/год.

Під час руху в районі будинку № 181 ОСОБА_6 , наближаючись до світлофорного об`єкта в робочому стані на червоний забороняючий сигнал світлофора, перед яким зупинилися транспорті засоби, грубо порушив вимоги пунктів 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху, згідно з якими під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п. 12.1), та у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, і допустив наїзд на автомобіль «Nissan Juke» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_7 , що зупинився на червоний сигнал світлофора. Внаслідок цього останній автомобіль змістився вперед та зіткнувся з нерухомим автомобілем «Mercedes-Benz С180» (державний номерний знак НОМЕР_3 ) під керуванням ОСОБА_9 , а той, у свою чергу, також змістився вперед і зіткнувся з автомобілем «Chevrolet Lacetti» (державний номерний знак НОМЕР_4 ), під керуванням ОСОБА_10 , який теж перебував у нерухомому стані.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 17 січня 2017 року № 1530-А/16 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_7 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, а саме: ротаційний підвивих атланта вліво, закритий косий перелом діалізу основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, синець на тильній поверхні у ділянці фаланги 5-го пальця лівої кисті.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , яке має причинний зв`язок із подією та наслідками, виразилося в тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом, не врахував дорожньої обстановки, вибрав небезпечні прийоми керування транспортним засобом та швидкість руху і, рухаючись із перевищенням дозволеної у населеному пункті швидкості, своєчасно не застосував гальмування та допустив наїзд на нерухомий автомобіль «Nissan Juke» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_7 , унаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 3 вересня 2019 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишив без змін.

Вимоги та доводи, викладені у касаційній скарзі

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у місцевому суді, посилаючись на те, що рішення є незаконними, необґрунтованими, невмотивованими та ухвалені всупереч статтям 370, 374, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) у частині призначеного покарання і розміру задоволених вимог за цивільними позовами, а в ухвалі апеляційного суду не вказано конкретних мотивів та підстав, з яких визнано необґрунтованою апеляційну скаргу та відхилено його доводи. Зазначає, що суди не взяли до уваги окремих доказів під час врахування такої обставини, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що обумовило неправильне застосування ст. 67 КК, оскільки цій обставині дано оцінку в справі про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також зазначає, що не перевірено, чи має перебування в стані алкогольного сп`яніння прямий причинний зв`язок із наслідками ДТП. Посилається на те, що суди не врахували його позитивних характеристик та посткримінальної поведінки, неаргументовано призначили додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, хоча, на думку засудженого, існувала можливість звільнення від його відбування відповідно до застосованого Закону України «Про амністію у 2016 році». Вказує, що ОСОБА_8 зменшила у позові майнову шкоду до 23 920 грн, тому про стягнення 100 920 грн у вироку вказано безпідставно. Зазначає, що суд першої інстанції неправильно визначив ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вказавши, що вчинено злочин середньої тяжкості.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримала скаргу частково, просила скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Представник ПрАТ «СК «ВУСО» надіслав до суду заперечення, у яких зазначив про те, що рішення судами прийняті відповідно до законодавства і є обґрунтованими, тому просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Цивільний позивач ОСОБА_8 надіслала до суду заперечення, у яких вказала про те, що сума матеріальних збитків, заподіяних їй ОСОБА_6 , складає 203 920 грн.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, матеріали кримінального провадження, заперечення на касаційну скаргу, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ст. 438 вказаного Кодексу при здійсненні касаційного провадження Суд не вправі скасувати оскаржені рішення через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, а виходить з обставин, установлених судами нижчих інстанцій.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК у касаційній скарзі не оспорюється.

Однак посилання засудженого на те, що суд апеляційної інстанції не дав відповіді на всі доводи його апеляційної скарги та не вмотивував свого рішення, є справедливими.

Так, апеляційний суд не дав оцінки доводам в апеляційній скарзі ОСОБА_6 про те, щоОСОБА_8 змінювала позовні вимоги. Хоча, як вбачається зі звукозапису судового розгляду в суді першої інстанції, вона неодноразово вказула, що бажає стягнути із ОСОБА_6 23 920 грн, при цьому відповідної заяви про зміну позовних вимог не подавала. Позовні вимоги були задоволені на суму 100 920 грн. Наявні протиріччя не знайшли будь-якої оцінки у рішенні суду апеляційної інстанції.

Не надано оцінки суперечностям, які мають місце у вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова. Так у мотивувальній частині цього рішення зазначено, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінального покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році», однак не конкретизовано, від якого саме ? основного чи додаткового покарання. Згідно резолютивної частини вироку він звільнений лише від основного покарання.

Також у вироку міститься посилання про вчинення ОСОБА_6 злочину середньої тяжкості, з чим погодився суд апеляційної інстанції, проте відповідно до ст. 12 КК злочин передбачений ч.1 ст.286 КК і на момент скоєння належав до злочинів невеликої тяжкості. Засуджений наполягає, що таке неправильне визначення тяжкості злочину вплинуло на висновок суду про неможливість звільнення його від додаткового покарання.

Без мотивованої відповіді залишились доводи ОСОБА_6 про безпідставне визнання обставиною, що обтяжує його покарання, вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки за події, що відбулися 12 листопада 2016 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КпАП.

Зі змісту положень ч. 2 ст. 418, ст. 419 КПКвбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368?380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, крім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а в разі залишення апеляційної скарги без задоволення ? підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.

Проте суд апеляційної інстанції не надав мотивованих відповідей на доводи, наведені в апеляційній скарзі та не зазначив в ухвалі належних підстав, з яких їх визнано необґрунтованими.

Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1ст. 438 КПК є підставою для скасування такого рішення.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга засудженого ? частковому задоволенню.

Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимогКПК і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 червня 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 3 вересня 2019 року задовольнити частково.

УхвалуХарківського апеляційного суду від 3 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3