Справа № 191/1588/20
Провадження № 1-в/191/361/20
У Х В А Л А
іменем України

24 липня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
представника адміністрації СВК-94 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області з приміщенням Синельниківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 94), клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений 4 рази, по даній справі засуджений: 27.11.2017 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 187 ч.3 , ст. 71 ч.1 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2018 року на підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховане попереднє ув`язнення з 21.06.2017 року по 27.12.2017 року включно. Початок строку 12.04.2016 року, кінець строку 27.08.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:
29.05.2020 року до Синельниківського міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , яким останній просить суд розглянути відносно нього питання про можливість застосування ст. 82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що два останні місяці він не є працевлаштованим, оскільки відсутні матеріали в цеху, в якому він працював.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 вважаючи його необґрунтованим.

Представник адміністрації СВК № 94 у судовому засіданні вказав, що ОСОБА_5 мав одне стягнення, яке на даний час є погашеним, він не працевлаштований. Просив на розсуд суду розглянути клопотання засудженого.

Захисник у судовому засіданні підтримав клопотання засудженого та просив задовольнити, оскільки ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, думку прокурора, представника СВК №94, захисника, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного.

В матеріалах справи знаходиться довідка за особовою справою №62-Х-19 та характеристика відносно ОСОБА_5 , видані начальником ВКВСР СВК-94 ОСОБА_7 та начальником відділення СПС №9/10 ОСОБА_8 , з яких встановлено, що ОСОБА_5 є неодноразово засудженим за умисні злочини, в останнє за ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 71 КК України Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до 7 років 1 міс. позбавлення волі, з конфіскацією власного майна.

З 13.02.2019 року ОСОБА_5 відбуває покарання у Синельниківській ВК №94, на даний час він не працевлаштований, має одне погашене стягнення та одне заохочення, накладене 09.10.2019 року.

26.04.2019 року комісією установи розглянуто заяву засудженого ОСОБА_5 про застосування ст. 82 КК України, але у його задоволенні було відмолено, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Невідбута частина строку покарання ОСОБА_5 станом на 24.07.2020 року становить 1 рік 1 міс. 3 дні.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`якою згідно з ч.3 ст.82 КК України може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

З огляду на викладені вище обставини, суд пройшов до висновку про відсутність підстав, які б свідчили про виправлення засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в установі з 13.02.2019 року. Він не працевлаштований, за наявності іншої роботи, за весь період відбування покарання має всього 1 заохочення, що не доводить його сумлінну поведінку. Таким чином, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню і в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 6 КВК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування ст. 82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 27.07.2020 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1