Справа № 346/4981/20
Провадження № 1-кп/346/650/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі

головуючого судді ОСОБА_1

cекретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия кримінальне провадження про обвинувачення,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Загір`я, Галицького району, Івано- Франківської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працюючий, депутатом не обирався, раніше судимий - вироком Апеляційного суду Харківської області від 19.01.2011 року за п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, на даний час відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.391 КК України, а саме злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
Кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за таких обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , засуджений 19.01.2011 року вироком Апеляційного суду Харківської області за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.
Для відбування покарання обвинувачений ОСОБА_4 , 19.06.2019року прибув до Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)», що за адресою: вул. Привокзальна, 30, с. Товмачик Коломийського району.
Засудженому ОСОБА_4 , 19 червня 2019 року роз`яснено його обов`язки, передбачені законодавством для засуджених до покарання у виді позбавлення волі та попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій, яка передбачена ст. 391 КК України.
За час перебування в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_4 вчиняв злісні порушення встановленого порядку відбування покарання, тому був взятий на профілактичний облік як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання у виді позбавлення волі.
Через безуспішне застосування інших заходів впливу, на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду від 13 березня 2020 року, до засудженого ОСОБА_4 за порушення вимог режиму відбування покарання, судом застосовано стягнення у виді переведення його до приміщення камерного типу на строк три місяці.
На виконання ухвали Коломийського міськрайонного суду від 13.03.2020 року засуджений ОСОБА_4 , 13 березня 2020 року був поміщений до приміщення камерного типу №12 ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)».
Однак, будучи підданим протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу та попередженим про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань та іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій, засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та в черговий раз вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, що полягало в наступному:
Згідно статті 9 Кримінального виконавчого кодексу України:
1. Засуджені зобов`язані:
- виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених;
-виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань.
2. Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Відповідно частини 3 статті 107 Кримінального виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані:
дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами;виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.
Згідно статті 2 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції Україні №2823/5 від 28 серпня 2018 року, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами.
Крім того, частиною 3 додатку 20 вищенаведених Правил встановлено обов`язки чергового камери:
під час входу до камери представників адміністрації установи виконання, покарань та осіб, яких вони супроводжують, доповідати про чисельність засуджених, які утримуються в камері; стежити за збереженням камерного інвентарю, обладнання та іншого майна; одержувати для засуджених посуд і здавати його; стежити за чистотою в камері; здійснювати прибирання камерного санвузла, а після закінчення прогулянки - двориків для прогулянок; мити бачок для питної води.
За грубе порушення порядку відбування покарання засудженими до позбавлення волі, 27 жовтня 2020 року на підставі постанови начальника ІДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» відносно засудженого ОСОБА_4 було застосовано стягнення у виді поміщення в дисциплінарний ізолятор на чотирнадцять діб.
Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, засуджений ОСОБА_4 , всупереч вищенаведеним вимогам ст.ст. 9, 107 КВК України та статті 2 розділу II, частини 3 додатку 20 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, 02 листопада 2020 року о 10 годин 57 хвилин, будучи згідно графіку чергування засудженими, які утримуються в камері ДІЗО № 5 на листопад 2020 року, черговим по камері, під час проведення покамерної перевірки наявності засуджених у приміщеннях ДІЗО ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» адміністрацією установи, а саме: начальником установи полковником внутрішньої служби ОСОБА_5 , першим заступником начальника установи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_6 , черговим помічником начальника установи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 , молодшим інспектором ВНіБ старшим прапорщиком внутрішньої служби ОСОБА_8 , не приступив до виконання свого обов`язку як чергового по камері доповідати про чисельність засуджених, які утримуються в камері під час входу до камери представників адміністрації установи виконання покарань та осіб, яких вони супроводжують. На неодноразову висловлену законну вимогу начальника установи приступити до виконання свого обов`язку та повторного попередження про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, що передбачено ст. 391 КК України, засуджений ОСОБА_4 у категоричній необгрунтованій формі відмовився від виконання своїх обов`язків, хоча був зобов`язаний і мав можливість їх виконати.

Свою вину в судовому засіданні обвинувачений визнав в повному обсязі і пояснив, що він дійсно 2 листопада 2020 року відмовився від виконання обов`язків чергового по камері перед керівництвом ДУ «Коломийська виправна колонія (№41).

У вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений щиро кається і просить суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ст.391 КК України, як злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
При обранні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини в повному обсязі, відсутність завданої шкоди.

До обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати правила ст.71 КК України, оскільки він до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. При призначенні остаточного покарання суд враховує , що підсудному, станом на час винесення вироку, залишилось невідбуте покарання 2 роки 6 місяців 18 днів.

Керуючись ст.ст.373,374,375 КПК України,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України і призначити покарання 1 рік позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України до призначеного судом покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 19.01.2011року і остаточно призначити покарання за сукупністю вироків 2 роки 9 місяців позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1