ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1-15/2005Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/207/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку виконання вироку
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

за участю секретаря ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернопіль матеріали провадження №11-кп/817/207/20 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дрезден Республіки Німеччини, мешканця АДРЕСА_1 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або зміну покарання на більш мяке відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою звільнити його достроково від відбування покарння у виді довічного позбавлення волі або замінити невідбуту частину його покарання більш м`яким.

Посилається на те, що суд першої інстанції не застосував вимоги Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у її розумінні, викладеному в рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пєтухов проти України №2», чим порушив право, передбачене ст.28 Конституції України, яке передбачає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, та застосував закон, який не підлягав застосуванню (Кримінальний кодекс України), який суперечить нормам Конституції України та міжнародних договорів, які мають вищу юридичну силу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 , який підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вироком апеляційного суду Львівської області від 1 липня 2005 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 115, п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194, ст. 70 КК України до остаточного покарння у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою колегії судді судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 27 вересня 2005 року вирок апеляційного суду Львівської області від 1 липня 2005 року залишено без змін.

У пунктах 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження або позбавлення волі на певний строк, а також до військовослужбовців, які засуджені до службових обмежень чи тримання в дисциплінарному батальйоні. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1ст. 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк.

Покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене у відповідності до ст. 64 КК України, не має строкового виміру, тому вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання чи заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, є неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.64 КК України довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

На даний час караність діянь, вчинених ОСОБА_5 , будь-яким законом не усунута.

Заміна призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі можлива лише виключно у порядку ст.87 КК України, тобто шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ч.2 ст. 87 КК України встановлено, що актом помилування Президента України може бути здійснена заміна засудженій особі до довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років, стосовно індивідуально визначеної особи, а згідно ст. 151 ч. 7 КВК України, засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше 20 років призначеного покарання.

Проаналізувавши норми національного законодавства, практику Європейського суду з прав людини колегія суддів приходить до висновку, що чинне законодавство України передбачає можливість заміни невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, лише шляхом помилування засудженого, а підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким поширюються лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути застосовані.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що довічне позбавлення волі суперечить нормам Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не можуть бути враховані колегія суддів виходить з висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 757/12726/18-ц (п. 36), який є обовязковим для виконання, про те, що рішенні ЄСПЛ у справі «Петухов проти України».від 12 березня 2019 року Європейський Суд визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст.3 Конвенції: для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ (§194).Однак, на даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі не реформована, зміни до законодавства не внесені, тому на даний час відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування довічного позбавлення волі, заміни призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням, про що вірно було зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. Відсутні такі повноваження і в суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді