Справа № 729/279/20
1-в/729/48/20 р.

У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2020 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бобровиця подання Бобровицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Підсереднє Великобурлицького району Харківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, засудженого вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України, за ч. 2 ст. 185 КК України, статтею 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік, -
03 вересня 2020 року інспектор Бобровицького районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 звернулася із поданням про приведення вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII відносно ОСОБА_3 .
Подання обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_3 з 07 липня 2020 року перебуває на обліку в Бобровицькому відділі пробації. 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII), яким внесені зміни до частини першої статті 185 КК щодо покарання.
У зв`язку із цим, у поданні ставиться питання про приведення вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року у відповідність до вимог Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII у частині вирішення питання про зниження призначеного покарання до максимальної межі за частиною першою статті 185, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 .
Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, в заяві просив подання задовольнити.
В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином.
Засуджений надав суду заяву в якій просив розглядати подання без його участі, не заперечує проти задоволення подання.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду відповідно до частини 5 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Технічні засоби фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не застосовувались відповідно до ч.4 ст.107 КПК України.
Згідно із вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року ОСОБА_3 був засуджений за частиною першою статті 185, частиною другою статті 185, статтею 70 КК до двох років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік.
Відповідно до статті 76 КК вироком суду на засудженого були покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На момент розгляду подання засуджений перебуває на обліку в органі пробації, як особа яка звільнена від відбування покарання з випробуванням.
У відповідності до пункту 13 частини першої статті 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частиною другою і третьою статті 74 КК.
Згідно із частиною першою статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
В даних правовідносинах ОСОБА_3 був засуджений за частиною першою статті 185 та частиною другою статті 185 КК.
Після його засудження набрав чинності Закон від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, яким санкція частини першої статті 185 КК змінилась в бік пом`якшення.
В свою чергу за змістом частини третьої статті 74 КК призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Формулювання другого речення частини третьої статті 74 КК у виді «…відбуте засудженим покарання зараховується…» свідчить про можливість застосування даної норми Закону лише у випадку відбуття засудженим покарання.
Проте в даній ситуації засуджений був звільнений від відбуття призначеного покарання на підставі статті 75 КК (див. пункт 9), що виключає застосування частини третьої статті 74 КК та пункту 13 частини першої статті 537 КПК.
Так само і за правилами частини першої статті 72 КК складають виключно покарання та зарахування строків попереднього ув`язнення, а стаття 75 КК не передбачає повторюваності застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Крім того і частина перша статті 5 КК виокремлює саме осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Суд наголошує, що будь-якого сенсу перераховувати покарання особі, яка звільнена від його відбування не має і не впливає на становище особи, яка і продовжує виконувати обов`язки покладені судом при такому звільненні.
При цьому в подані будь-які обґрунтування і мотиви, окрім цитат із законодавчих актів не наведені, а прохальна частина обмежується лише абстрактним формулюванням про необхідність приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Виходячи з вищевикладеного підстав для приведення вироку у відповідність до вимог Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII у частині вирішення питання про зниження призначеного покарання до максимальної межі засудженому ОСОБА_3 немає, а тому в задоволенні подання необхідно відмовити.
Керуючись статтями 371, 372, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні подання Бобровицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про приведення вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII відносно ОСОБА_3 - відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Бобровицького районного суду ОСОБА_1