Справа № 182/5597/20
Провадження № 1-кс/0182/1167/2020
У Х В А Л А
Іменем України

01.10.2020 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 29.09.2020 року до ЄРДР за N 0002145, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, , навчається в Нікопольському професійному ліцеї, не працюючому, не одруженому, не є інвалідом, не є депутатом, не є пенсіонером, на утримання нікого немає, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України ,-

за участі:

прокурора - ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника неповнолітнього ОСОБА_7

педагога ОСОБА_8

психолога ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням, яке погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 29.09.2020 року до ЄРДР за N 0002145, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, якій 30.09.2020 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 187 КК України, у невстановленому слідстві часу, та місті вступив в злочинний зговір з ОСОБА_10 , направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме на ОСОБА_11 , про яку останні, заздалегідь знали, що остання є літньою жінкою та яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на розбійний напад, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_10 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 29.09.2020 приблизно о 10:50, зайшли в другий під`їзд будинку АДРЕСА_3 , де вимкнули електролічильник, та ОСОБА_12 , одягнувши захисну маску та медичні рукавички, постукав до вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_13 , яка відчинила вхідні двері. Після чого ОСОБА_5 , представившись інспектором по перевірці електролічильників та під приводом перевірки електричних приладів, зайшов до приміщення вищевказаної квартири, яке є житлом, де маючи намір увійти в довіру з метою відволікання її пильності, тривалий час, приблизно 20 хвилин вів розмову з ОСОБА_14 та пив каву на кухні. В цей же день, приблизно об 11.10 ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_15 вийшла з кухні в коридор та знаходилась до нього спиною наніс удар їй кулаком руки по голові, від чого ОСОБА_15 упала на підлогу коридору. Після чого ОСОБА_5 сів на спину ОСОБА_16 та почав наносити удари кулаками рук по її голові, погрожувати відрізати на руці палець та, здавлюючи обома руками шию, супроводжуючи свої дії вимогами, щоб ОСОБА_15 видала гроші та інші матеріальні цінності, тим самим застосував фізичне насильство та погрози застосування фізичного насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я в момент заподіяння, викликавши тим самим у останньої реальні побоювання за своє життя здоров`я здолавши тим самим волю потерпілої до опору. В цей же день та час ОСОБА_10 , який весь цей час знаходився в під`їзді перед вхідними дверима та усвідомившись, що ОСОБА_5 здолав опір потерпілої, зайшов до приміщення вищевказаної квартири та почав шукати по шафам та шухлядам цінне майно, щоб викрасти. Після чого ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , групою осіб, з корисливих мотивів заволодів золотими виробами: обручкою 585 проби, масою 10 грам вартістю 20000 грн., золотим ланцюжком 585 проби, масою 7 грам вартістю 14000 грн., золотим хрестиком 585 проби масою 5 грам вартістю 10000 грн., золотою сережкою 585 проби, масою 2 грами, вартістю 4000 грн., які знаходились на потерпілій ОСОБА_15 та обручкою 585 проби масою 6 грам вартістю 12000 грн., ару золотих сережок 585 проби, масою 7 грам вартістю 14000 грн., золоту каблучку 585 проби масою 7 грам вартістю 14000 грн., золоту жіночу каблучку 585 проби масою 7 грам вартістю 6000 грн., золотими коронками на зуби загальною масою 10 грам вартістю 20000 грн., трьома комплектами сережок з каблучками, виготовлених із срібла загальною масою 30 грам на суму 2100 грн., біжутерією, яка матеріальної цінності для потерпілої не має, та мобільним телефоном „NOMI, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 96600 грн.
Після того, як ОСОБА_5 та ОСОБА_10 почули, що до балкону вищевказаної квартири підійшов онук потерпілої ОСОБА_17 та їх можуть затримати з викраденим майном, утримуючи його при собі залишили приміщення вищевказаної квартири. Викраденим розпорядились на свій розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
29.09.2020 року о 13.30 год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні неповнолітнім ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушенні повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 ; Протоколами пред`явлення особи до впізнання за участю потерпілої ОСОБА_15 ; проколами пред`явлення особи до впізнання за участю свідка ОСОБА_17 ; протоколами пред`явлення особи до впізнання за участю свідка ОСОБА_18 ; протоколом огляду речей золотих виробів, а саме обручки, коронки на зуби, часи жіночі з позолотою, 3 срібні набори сережок та каблучки, біжутерії, а саме бус, ланцюжок з підвіскою, 4 пари сережок, зв`язку ключів; протоколом огляду речей золотої сережки, яку добровільно видав ОСОБА_10 ; протоколом затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, де при обшуку ОСОБА_5 виявлено та вилучено золоту обручку; постановою про визнання речовими доказами.

Слідчий вказує на те, що неповнолітній ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, а тому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, що може спонукати його переховуватись від органу досудового розслідування та суду, та незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні. ОСОБА_5 за місцем свого проживання не має міцних соціальних зв`язків , раніше йому 08.08.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяця, тобто до 08.10.2020 року, проте, ігноруючи виконання ухвали суду, він на шлях виправлення не став та вчинив аналогічне особливо тяжке кримінальне правопорушення, усвідомлюючи невідворотність покарання та настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Підозрюваному відомі особи потерпілого та свідків, а тому існує ризик незаконного впливу підозрюваного на них з метою зміни їх показів та уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення. Також на даний час, тривають слідчі дії направлені на встановлення місцезнаходження іншого майна потерпілої, викраденого ОСОБА_5 , який може в подальшому їх знищити. Неповнолітній не працює, не навчається, мешкає разом з матір`ю, яка ніде офіційно не працює та не має єдиного законного джерела доходів, що в подальшому може стати причиною вчинення підозрюваним нових корисливих кримінальних правопорушень.

Слідчий вважає, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і необхідним та достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам є запобіжний захід тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні проти клопотання не заперечував, його захисник підтримав думку підозрюваного.

Законний представник підозрюваного, його матір, вважає, що можливо застосувати до сина домашній арешт, який вона здатна проконтролювати.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою "Феррарі-Браво проти Італії".

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка є необхідною умовою законності тримання під вартою.

Відповідно до практики ЄСПЛ, "обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин" (K.F.проти Німеччини,27.11.97 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 ; Протоколами пред`явлення особи до впізнання за участю потерпілої ОСОБА_15 ; проколами пред`явлення особи до впізнання за участю свідка ОСОБА_17 ; протоколами пред`явлення особи до впізнання за участю свідка ОСОБА_18 ; протоколом огляду речей золотих виробів, а саме обручки, коронки на зуби, часи жіночі з позолотою, 3 срібні набори сережок та каблучки, біжутерії, а саме бус, ланцюжок з підвіскою, 4 пари сережок, зв`язку ключів; протоколом огляду речей золотої сережки, яку добровільно видав ОСОБА_10 ; протоколом затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, де при обшуку ОСОБА_5 виявлено та вилучено золоту обручку; постановою про визнання речовими доказами.

Також в ході судового розгляду клопотання по суті, судом достовірно встановлено, а стороною кримінального провадження доведено наявними в матеріалах клопотання доказами, наявність такого ризику, зокрема, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Оскільки ОСОБА_5 , хоч і є неповнолітнім, однак підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Слідчий суддя бере до уваги також те, що відносно неповнолітнього в межах іншого кримінального провадження під час досудового розслідування по кримінальному провадженню N 0001942 від 08.08.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України ухвалою слідчого судді від 08.08.2020 року було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, якого останній не дотримувався та під час дії якого ОСОБА_5 29.09.2020 року повідомлено нову підозру за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України в цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідків, які впізнали підозрюваного, та існує ризик незаконного впливу на потерпілого з метою зміни його показів на свою користь.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, та санкція за вчинення якого, згідно ч. 3 ст. 187 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним. Підозрюваний не має постійного джерела доходів та засобів для існування, не працює та на даний час не навчається.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, незаконно впливати на свідків, як основних джерел показів в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення від покарання шляхом залякування свідків та очевидців даної події, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються зміст ст. 37 Конвенції про права дитини, яка встановлює, що "арешт, затримання чи тюремне ув`язнення здійснюється згідно із законом та використовується як крайній захід і протягом якомога коротшого відповідного періоду часу" .

Вище встановлені обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в обранні запобіжного заходу неповнолітньому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого злочину.

Слідчий суддя не вбачає підстав для застосування більш м`яких запобіжний заходів, зокрема домашній арешт - оскільки підозрюваний, з урахуванням наявних в матеріалах доказах, у будь-який момент може залишити місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування, суду, що свідчить про недоцільність обрання домашнього арешту.

Врахувавши вищевикладене та встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам вчинити інший злочин.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно останнього у виді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до яких при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись статями 132, 176-179, 182, 183, 194, 197, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 29.09.2020 року до ЄРДР за N 0002145, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 27 листопада 2020 року.

Строк тримання під вартою обчислювати з 13 год 30 хв. 29.09.2020 року до 13 год. 30 хв. 27.11. 2020 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Нікопольському ВП ГУ НП в Дніпропетровській обл.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1