Провадження № 1-кп/638/869/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001481 від 14.04.2019 р., за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 307 , ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,-
в с т а н о в и в:
В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває об*єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 307 , ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
На стадії досудового розслідування обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливість здійснення тиску на свідків, можливість переховування від слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому посилався на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.
Захисник обвинуваченого заперечував проти заявленого клопотання, просив обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід, не пов*язаний із позбавленням волі.
Обвинувачений підтримав думку захисника.
Вислухавши думку учасників процесу, суд прийшов до наступного.
Відповідно до вимог ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, до спливу продовженого строку суд зобов?язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Прокурор обґрунтовує підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, а саме за ч.2 ст. 309, ч.2,3 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 307 КК України, за вчинення яких в т.ч. передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, зібраними під час досудового розслідування доказами.
При цьому, колегія суддів ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_7 .
Колегія суддів враховує, що обвинуваченому інкримінується зокрема вчинення незаконного придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинений повторно.
Суспільна небезпека злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів належать до глобальних проблем сучасності.
Таким злочинам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, а отже не має стійких соціальних зв`язків.
Більш того прокурор вказував, що ОСОБА_7 тричі вручались повістки, з метою щоб останній з`явився до органів поліції для вручення підозри, проте ОСОБА_7 без поважних причин до слідчого не прибув. Окрім того, 02.12.2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 307 КК України.
Таким чином ризик втечі та вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення існує поза розумним сумнівом, оскільки після направлення обвинувального акту до суду підозрюваний продовжив злочинну діяльність в сфері незаконного обігу психотропних речовин.
Також колегія суддів вбачає існування ризику впливу на свідків з боку обвинуваченого, оскільки як зазначав прокурор під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, справа перебуває в суді першої інстанції на стадії судового розгляду, всі свідки по справі не допитані, а тому з метою отримати покази свідків на свою користь, обвинувачений може вдатися до дій пов`язаних з тиском на них.
Що стосується посилання прокурора на ризик знищення чи спотворення речей та документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів не вбачає існування вказаних обставин, оскільки прокурором не надано відповідних доказів, що обвинувачений знаходячись на волі зможе вчиняти певні дії, які можуть перешкодити слідству.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що захисником обвинуваченого було подано апеляційну скаргу на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.11.2019року, якою ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою. Розглянувши апеляцію захисника, судова колегія Харківського апеляційного суду погодилась із законністю тримання обвинуваченого під вартою, що викладено в ухвалі суду від 17 грудня 2019року.
За таких обставин, з огляду на значимі для даного провадження обставини, колегія суддів вважає, що належить задовольнити клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 діб, оскільки застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
Вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне відкласти призначення справи до судового розгляду у зв*язку з неявкою в судове засідання державного обвинувача прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до висновку про відкладення підготовчого судового засідання у зв*язку з необхідністю виклику в судове засідання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2.
Керуючись ст.ст.177, 331 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 307 , ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 60 діб - до 25 січня 2021 року.
Відкласти проведення підготовчого судового засідання за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 307 , ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
Викликати для участі у судовому засіданні прокурорів, обвинуваченого, захисника.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.
Головуючий судді: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3