У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2020 Справа №607/17977/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, в порядку ст. 107 КПК України розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.1 ст. 115 КК України від 09 травня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000210,-

встановив:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 подав скаргу на повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.1 ст. 115 КК України від 09 травня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000210.

В скарзі зазначено: «09 травня 2020 року о 05:52:04, ігноруючи факти реальної події та реальної дійсності про спричинения тяжких тілесних ушкоджень з послідуючими трагічними наслідками біологічної смерті, слідством спеціально та навмисно визначено штучні і перебільшені обставини про подію нібито вбивства, і що якоби вони засвідчують про його вчинення неповнолітньою ОСОБА_4 , а не про спричинення тяжких тілесних ушкоджень невідомою особою.

Щоб полегшити собі роботу, внесли надумані та необґрунтовані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 із навмисно та спеціально завищеною кваліфікацією кримінального правопорушення по ч 1 ст. 115 КК України.

09 травня 2020 року о 15 годин 20 хвилин, здійснюючи в грубій формі фізичний, психологічний та моральний тиск з елементами катування на неповнолітню ОСОБА_4 ігноруючи, при цьому, її конституційні права недоторканості неповнолітньої людини як найвищої соціальної цінності в державі, а саме: що ніхто не може бути затриманим інакше як за вмотивованим рішенням суду, грубо та незаконно сфабрикували підставу ч.2 ст. 208 КПК України для незаконного затримання без мотивованого рішення суду. Про що ОСОБА_4 зазначила в протоколі її затримання, але ніякого нажаль реагування зі сторони слідства на даний визиваючий та протиправний факт не було.

09 травня 2020 року вручили неповнолітній ОСОБА_4 недобросовісне та передчасне повідомлення про підозру у нібито вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, зміст якого з грубим порушенням вимог ст. 277 КПК України зокрема тому що:

1) в порушення вимог п.4 ч.1 ст. 277 КПК України у цьому повідомленні про підозру не зазначено реальний зміст дійсної події та підозри, оскільки відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події;

2) в порушення вимог п.5 ч.1 ст. 277 КПК України у даному повідомленні про необґрунтовану та невмотивовану підозру спеціально із застосуванням абстрактного методу дослідження та вигаданої події щодо її розслідування, завищено правову кваліфікацію кримінального правопорушення;

3) в порушення вимог п.6 ч.1 ст. 277 КПК України спеціально зазначено вказані надумані обставини кримінального правопорушення тому, що оцінка всіх здобутих слідством матеріалів та всі інші матеріали прямо вказують протилежно на інше та суперечливе.

У стислому викладі фактичних обставин у повідомленні про підозру не має об`єктивної, тобто підтвердженої фактами аргументації скоєння даного злочину.

Згідно версії слідства, яка спирається на показання так званого чомусь свідка ОСОБА_5 , що допитана з грубим порушенням процесуального закону в судовому засіданні, нібито неповнолітня ОСОБА_4 була в гостях ОСОБА_6 , після чого той мирно її провів до виходу з квартири, проводжаючи до машини таксі, на що посилаюєсться слідство у кадрах незрозумілого відеозапису, в якому відсутні будь-які ворожі наміри та дії обох дійових осіб, один стосовно другого, відсутність природньої людської реакції на факт погрози йому іншою особою фізичною протидією, чи захисту відносно неї тощо.

Тобто навіть згідно версії слідства в діях неповнолітньої ОСОБА_4 були відсутні дії та поведінка, що були спрямовані на прояви агресії проти потерпілого ОСОБА_6 під час їхнього руху на вихід з квартири (будинку). Під час виходу з під`їзду у руках невідомої особи. як вказує слідство, що можливо нібито це ОСОБА_4 , не видно ніякого знаряддя завдання тілесних ушкоджень, цієї особи поведінка зовсім адекватна та цілком психологічно і психічно зрозуміла й адекватна, це випливає з наступного:

1)3 очевидної та реальної обстановки на сходовій клітці першого поверху;

2)Біля вхідних (вихідних) дверей і прилеглих сходах, в пасажирському ліфті та предметах, що їх оточують слідством зовсім не встановлено будь-яких слідів подібних (ідентичних) на кров, що дає висновок і а привід говорити про те, що під час переходу (пересування) по них потерпілого ОСОБА_6 в останнього відсутні були прояви зовнішньої кровотечі, що ставить під великий сумнів наявність у нього поранень як при виході з квартири (чи навіть спуску по сходовій клітці до вхідних дверей першого поверху) так і при поверненні його назад у квартиру.

3)привід говорити про те, що під час переходу (пересування) по них потерпі¬лого ОСОБА_6 в останнього відсутні були прояви зовніш¬ньої кровотечі, що ставить під великий сумнів наявність у нього поранень як при виході з квартири (чи навіть спуску по сходовій клітці до вхідних дверей першого поверху) так і при поверненні його назад у квартиру.

4)Перші сліди крові, як ознаки можливого початку кровотечі у потерпілого ОСОБА_6 з отриманої травми грудей були виявлені і знаходяться виключно в квартирі, де тривалий час проживав потерпілий ОСОБА_6 спільно з своєю знайомою ОСОБА_5

5)Слідством та навіть проведеними наявними експертизами не вдалося встановити точного та конкретного місця злочину - тобто саме місця заподіяння потерпілому травми грудей і місця (початку) кровотечі через отримане поранення.

Таким чином, в порушення вимог п.6 ч.1 ст. 277 КПК України в повідомленні про підозру спеціально зазначено надумані обставини кримінального правопорушення, їх стислий, розпливчастий, суперечливий та неконкретний виклад явно не відповідає та суперечить фактичним обставинам справи.

В такій ситуації, цілком природною, є можливість допустити та презюмувати, що травму, яка логічно призвела до смерті, потерпілий ОСОБА_6 отримати тільки за місцем свого проживання саме у приміщенні квартири АДРЕСА_1 .

Паралельно із оглядом місця виявлення трупа ОСОБА_6 9 травня 2020 року чомусь не було здійснено так необхідного огляду кімнати ОСОБА_5 , не було проведено детального обшуку у квартирі їх спільного проживання з метою виявлення знаряддя злочину, не були допитані знайомі та свідки про їх взаємостосунки, огляд одягу його співмешканки ОСОБА_5 на предмет виявлення слідів крові, та інші необхідні, у такому трагічному випадку, слідчі дії.

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України слідчий та прокурор у кримінальному провадженні зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. З КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судовою контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є належний захист особи, суспільства та держави від криміна-льних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також належне забезпечення швидкого, пов¬ного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кож¬ний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був негайно притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб жоден невинуватий не був обвину вачений або засуджений, і щоб жодна особа не була піддана необгрунтова-ному процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна та юридично грамотно і виважена правова процедура.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватись вимог Конституції України, даного Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана (ратифікована) Верховною Радою України, вимог інших актів чинного законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, іцо викривають, але також ті, що цілком виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, які по-м`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм чітку та належну пра¬вову оцінку і забезпечити прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень.

Ст. 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку строго , передбаченого КПК України.

Положення ч. 2 ст. 8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати міжгалузевий принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (на¬далі Конвенція), що стала невідємною частиною національного законодавства.

Принцип верховенства права передбачає та зобов`язує, що особа повинна бути захищена від всякого роду свавілля суб`єктів владних повно-важень, тобто незаконне втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Ст. 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, ви¬знані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний та справедли¬вий засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке по¬рушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноважен¬ня ( екс оффіціо).

Отже, в нашому конкретному випадку, слідство здійснило не об`єктивну та без дотримання необхідної процесуальної форми процесуьну дію щодо повідомлення про підозру, а тому наявні всі належні підстави для однозначного визнання неповнолітньої ОСОБА_4 такою, що не набула статусу підозрюваного за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки в повідомленні про підозру відсутні обов`язкові елементи, які строго передбачені ст. 277 КПК України - сфабрикований стислий та суб`єктивний виклад під виглядом фактичних обставин».

Учасники будучи повідомленими в порядку ст. 135 КПК України, до суду не з`явились, причини не повідомили, заяв про відкладення не надходило, тому враховуючи вимоги КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розгляду вказаної скарги без їх участі.

Крім того на адресу суду надійшло письмове клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 18 листопада 2020 року в якому він просить залишити без розгляду вказану скаргу, оскільки досудове розслідування кримінального провадження №0000210, завершено та 17 листопада 2020 року стороні захисту вручено обвинувальний акт разом з реєстром та цивільним позовом, також до клопотання долучено копії розписок про одержання обвинувального акту.

Ознайомившись з скаргою та матеріалами долученими до неї, враховуючи пояснення зазначені у письмовому клопотанні слідчого, слідчий суддя приводить до наступних висновків.

Відповідно до ст.55 Конституції України права людини захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

На підставі статей 10, 22 КПК України у сторін не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених КПК України, за будь-якими ознаками. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на подання до суду клопотань, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. У якому надано право на оскарження повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Із поданих копій розписок вбачається, що адвокат ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_9 17 листопада 2020 року отримали копію обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000210 та копію реєстру матеріалів кримінального провадження.

Виходячи із змісту ст. 283 КПК України звернення до суду з обвинувальним актом, є формою закінчення досудового розслідування.

На підставі ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Проаналізувавши наведене у сукупності, враховуючи те, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000210 завершено, обвинувальний акт направлений до суду, а його копії із копіями реєстру матеріалів вручені під розписку стороні захисту, слідчий суддя приходить до переконання про, те що подана скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 8, 55, 129 Конституції України, статтями 10, 22, 293, 284, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
У скарзі адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.1 ст. 115 КК України від 09 травня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000210, - відмовити.

Копію ухвали надати учасникам.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1