Номер провадження: 11-сс/813/1135/20
Номер справи місцевого суду: 494/262/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ? ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 19.06.2020 року в кримінальному провадженні №0000076 від 07.03.2020 року, -
встановив:

оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000076 від 07.03.2020 року та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло з 22.00 години до 06.00 години наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, з покладенням обов`язків передбачених п.п. 1, 3, 8, ч.5 ст.194 КПК України, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка, Березівського району, Одеської області, громадянина України, українця, с середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше неодноразово судимого, останній раз:
07.11.2019 року Комінтернівським райсудом Одеської області за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 289, ч.ч., 1,2 ст. 309 ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано 6-ть міс. п/в вирок Березівського р/с від 23 січня 2017 р. за ч.3 ст.185 КК України, та остаточно 5 р. 6-ть міс. п/в. Звільнений 07.11.2019 року по відбуттю строку покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000076 від 07.03.2020 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_7 підозрюється у тому, що в період часу з 15 по 25 грудня 2019 р. у денний час, більш точна дата та час слідством не встановлена на сміттєзвалищі, що на околиці вул. Гвардійська в смт Раухівка Березівського райо6ну Одеської області, знайшов вибухову речовину метальної дії фрагмент балістичного твердого ракетного палива циліндричної форми в розібраному стані. Керуючись злочинним умислом, направленим на незаконне придбання, зберігання, носіння вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, без мети збуту він приніс знахідку до місця свого проживання по АДРЕСА_1 , а після чого приблизно в останніх числах грудня 2019 р. більш точна дата слідством не встановлена, помістив вищевказаний пакет до внутрішньої кишені куртки та став носити при собі з метою використання у власних цілях без мети збуту, та без передбаченого законом дозволу.
06 березня 2020 р. о 15.12 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, по вул. Мисливській №5, у м. Березівці Одеської області, розпивав алкогольні напої, та був виявлений працівниками СРПП Березівського ВП. Під час складання протоколу за ч.2 ст.178 КУпАП у нього був вилучений предмет циліндричної форми в розібраному стані, ззовні схожий на саморобний вибуховий пристрій, який згідно висновку експерта є фрагментом балістичного твердого ракетного палива, вагою 82 гр., що належить до вибухових речовин метальної дії, основною формою вибухового перетворення якого є горіння, який він придбав та носив при собі, без передбаченого законом дозволу.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки є наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначає, що слідчий суддя неповно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного, який раніше був неодноразово судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя правильно встановив, що досліджені в судовому засіданні докази сторони захисту та обвинувачення, підтверджують наявність обґрунтованої підозри, а саме: протокол огляду від 06.03.2020 року, протокол огляду речей та документів від 12.03.2020 року, висновок експерта № 43-В від 15.04.2020 року, протоколи допитів свідків, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 02.06.2020 року,а також інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 є запобігання спробі вчинення іншого кримінального правопорушення - саме вказаний ризик був доведений прокурором в судовому засіданні.
Доводи прокурора про те, що сама тяжкість підозри, яка повідомлена підозрюваному є підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку апеляційного суду, є недостатньою та належним чином не обґрунтованою.
Апеляційний суд також враховує той факт, що слідчим суддею на підставі долученої до матеріалів клопотання характеристики селищної ради встановлено, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де характеризується позитивно. За вказаною адресою проживає зі своєю матір`ю та бабусею тривалий час.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 підтвердив, що проживає разом з родиною та дотримується умов застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Прокурором не надано апеляційному суду доказів існування будь-яких ризиків, які б вказували на те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не забезпечує виконання ним обов`язків.
Доводи прокурора в ході розгляду апеляційної скарги про те, що, начебто, ОСОБА_7 порушив умови домашнього арешту, оскільки при перевірці його за місцем проживання поліцією близько 6 години ранку він був відсутнім та прийшов через 20 хвилин нічим об`єктивно не підтверджені і заперечуються підозрюваним, який пояснив, що перебував в цей час за будинком на території домоволодіння за місцем проживання. При цьому прокурор пояснила, що ні слідчим, ні прокурором не було ініційоване питання про зміну запобіжного заходу у зв`язку з порушенням підозрюваним покладених на нього обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді. Інших даних, які б свідчили про те, що з дня обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчим та прокурором встановлено факти порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків апеляційному суду не надано.
Вказані обставини свідчать про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є необґрунтованими.
При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 19.06.2020 року про відмову у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4