ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 938/612/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/359/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР 16.01.2019р. за №0000005 про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України.

Повернення обвинувального акту суд мотивував тим, що він не відповідає вимогам ч.3 ст.291 КПК України, оскільки не підписаний прокурором, яка затвердила цей акт.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону та допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що судом в оскаржуваній ухвалі не вказано, які саме істотні порушення допущено, що перешкоджали суду призначити судовий розгляд за обвинувальним актом. Зазначає, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Стверджує, що з змісту обвинувального акту від 28.10.2019 року щодо ОСОБА_8 вбачається, що він містить усі необхідні відомості передбачені ст.291 КПК України, а також він підписаний слідчим та затверджений прокурором, який не змінювався і підтримує публічне обвинувачення в суді.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу прокурора безпідставною та необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст. 291 КПК обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Отже, обвинувальний акт повинен містити два підписи прокурора: на титульному аркуші (затвердження) та на останньому після підпису слідчого (підписання).

В підготовчому судовому засідання встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.307 КПК України не відповідає вказаним вимогам ст.291 КПК України.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним і підтверджується матеріалами кримінального провадження, з якого вбачається, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 прокурором не підписаний.

В апеляційній скарзі прокурора вказана обставина не заперечується, однак прокурор не вважає її істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, посилаючись на практику Верховного Суду, а саме ухвалу Касаційного кримінального суду від 13 травня 2020 року у справі №128/1802/18.

Однак, встановлені касаційним судом обставини вказаної справи не є тотожними з обставинами справи, в якій постановлено оскаржену ухвалу.

Так, касаційним судом переглядався вирок суду першої інстанції від 01 березня 2019 року, яким особу було засуджено за ч. 2 ст. 185, а ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та із застосуванням ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Ухвалою апеляційного суду від 11 листопада 2019 року вирок місцевого суду залишено без змін. При перевірці обвинувального акта за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України касаційним судом встановлено, що він підписаний слідчим та прокурором, але прокурором не затверджений.

У зв`язку з цим колегія суддів касаційного суду констатувала, що обвинувальний акт не відповідає за своєю формою вимогам чинного законодавства і прийшла до висновку, що органом публічного обвинувачення та місцевим судом було допущено порушення вимог кримінального процесуального закону.

Оцінюючи ступінь впливу цього порушення на висновки суду щодо обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, касаційний суд у справі №128/1802/18 встановив, що клопотання про повернення обвинувального акту з наведених підстав від учасників судового розгляду не надходило. В судовому засіданні засуджений заявив про визнання вини по обом обвинувальним актам та на підставі ст.349 КПК суд першої інстанції не здійснював повне дослідження обставин справи. Суд першої інстанції пересвідчився, що зміст встановлених обставин обвинуваченому зрозумілий та відсутні сумніви в добровільності його позиції щодо визнання ним фактичних обставин справи встановлених досудовим слідством.

Саме внаслідок такої правової позиції сторони захисту касаційний суд прийшов до висновку, що допущене органом публічного обвинувачення та місцевим судом порушення жодним чином не вплинуло на висновки суду по суті обвинувачення, не позначилася на правильності кваліфікації суспільно небезпечного діяння, на справедливості обраного засудженому виду та розміру призначеного покарання. А тому, сама по собі вказана помилка не потягла за собою негативних наслідків у виді порушення права на захист, які слугують безумовними підставами для скасування судових рішень.

Разом з тим, такий висновок касаційного суду в окремій справі не надає прокурору права ігнорувати однозначні вимоги кримінального процесуального закону щодо форми обвинувального акту при його направленні до суду в усіх інших кримінальних провадженнях.

На відміну від обставин, які були встановлені касаційним судом у справі №128/1802/18, у справі, яка розглядається апеляційним судом на даний час, стороною захисту було подано клопотання про повернення обвинувального з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України. Також, сторона захисту подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких наголошує зокрема на тому, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.3 ст.291 КПК України.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено наявність підстав для повернення обвинувального акту згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України і винесена ним ухвала є законною та обґрунтованою, а тому не підлягає скасуванню за доводами, що викладені в апеляційній скарзі прокурора.

Керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Верховинського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2020 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України без змін.

Головуючий

Судді