гСправа № 179/1050/19 Провадження №1-кп/0187/37/20
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження № 0000152 від 01.04.2019 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Ковпаківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, українця, освіта неповна середня, учень 10 класу Ковпаківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області, не одружений, зареєстрований та проживає за адресом: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку,
передбаченого ч.1 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В
30.03.2019 близько о 16:00 годині неповнолітній ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу пройшов на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 де виявив, що власниця вказаного домоволодіння ОСОБА_7 відсутня, після чого у ОСОБА_6 раптово виник корисливий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме бувших у використанні алюмінієвих бідонів та алюмінієвої миски, які ОСОБА_6 виявив на території вказаного домоволодіння. В подальшому ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, переслідуючи корисливий мотив, реалізуючи свій умисел на таємне викрадення майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, таємно викрав бувші у використанні алюмінієвий бідон ємністю 3 літри, вартістю 123 гривні 33 копійки, алюмінієвий бідон ємністю 10 літрів, вартістю 166 гривень 67 копійок, алюмінієву миску висотою ребра 15 см, діаметром 60х80 см, вартістю 216 гривень 66 копійок.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 506 гривень 66 копійок, згідно з висновком Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України від 18.04.2019 № 19/12.1/447.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_6 від покарання, на підставі ст. 105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, оскільки ОСОБА_6 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, щиро покаявся, вчинив кримінальний проступок вперше, є неповнолітнім.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора про звільнення від покарання її підзахисного з застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити. Крім того, він пояснив, що повністю визнає свою вину в інкримінованому злочині та щиро кається у тому що його скоїв, запевнив суд про подальшу правослухняну поведінку.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора та просила звільнити обвинуваченого та застосувати до нього примусові заходів виховного характеру у виді застереження.
Потерпіла ОСОБА_7 надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. З цивільним позовом звертатись не буде, щодо призначення міри покарання ОСОБА_6 покладається на погляд суду (а.с. 40).
Вивчивши заявлене клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню на підставі наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на момент вчинення злочину був неповнолітнім.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", згідно із ч. 1 ст. 105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності

сукупності таких умов:
а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;
б) неповнолітній щиро розкаявся;
в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;
г) на момент постановления вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановления вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Відповідно до вимог ст. 497 КПК України, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст.74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст. ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
З досудової доповіді відносно обвинуваченого вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Криміногенні факторами ризику повторного вчинення правопорушення відсутні.
Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", застереження (п. 1 ч. 2ст. 105 КК (2341-14 ), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути, зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а

також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Враховуючи наведені обставини, суд на підставі ст. 105 КК України дійшов висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання та застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження, так як ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є неповнолітнім, у вчиненому щиро розкаявся, враховуючи позицію потерпілої, яка покладалась на розсуд суду і яка цивільний позов не заявляла, оскільки шкідливі наслідки усунені обвинуваченим і його законним представником, тому саме такий вид примусових заходів виховного характеру є необхідним і достатнім для перевиховання і виправлення неповнолітнього, попередження вчинення ним нових правопорушень.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/447 від 18.04.2019 року в розмірі 628,04 грн стягнути із законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
Речовий доказ: алюмінієвий бідон ємністю 10 л, алюмінієву миску повернути потерпілій ОСОБА_7 , згідно з положенням ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 484-485, 487, 497 КПК України, ст. 105 КК України, суд
П О С Т А Н О В И В
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Звільнити неповнолітнього ОСОБА_6 від покарання на підставі ст. 105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Речовий доказ: алюмінієвий бідон ємністю 10 л, алюмінієву миску повернути потерпілій ОСОБА_7 .
Стягнути із законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/447 від 18.04.2019 року в розмірі 628,04 грн на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1