Провадження № 1кс/607/5505/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року м.Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , на постанову прокурора від 22.07.2020 про закриття кримінального провадження №0000340 від 12.06.2018, -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на постанову прокурора відділу прокуратури Тернопільської області від 22.07.2020 про закриття кримінального провадження №0000340 від 12.06.2018.
В обґрунтування скарги захисник вказав, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000340 від 12.06.2018 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України проведено поверхнево та не об`єктивно з передчасним закриттям кримінального провадження. Вважає наведену кваліфікацію невірною та вбачає в діях ОСОБА_6 ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, та які супроводжувалися насильством та болісними діями над потерпілим із одночасним застосуванням спеціальних заходів.
Посилаючись на наведене, просив скасувати постанову прокурора відділу прокуратури Тернопільської області від 22.07.2020 про закриття кримінального провадження №0000340 від 12.06.2018.
Крім того, вказав, що оскаржувану постанову отримав 28.07.2020, а тому не пропустив встановлений законом строк для її оскарження.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 скаргу в інтересах потерпілого ОСОБА_5 підтримав з підстав, наведених у ній, та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила щодо задоволення скарги, вважає винесену постанову обґрунтованою та прийнятою на підставі всебічного і неупередженого проведення досудового розслідування.

На вимогу слідчого судді надійшли матеріали кримінального провадження №0000340 від 12.06.2018.

Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_4 , заперечення прокурора ОСОБА_3 , вивчивши матеріали скарги та долучені до неї документи, оглянувши матеріали кримінального провадження за №0000340 від 12.06.2018, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

У ході судового розгляду слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000340 від 12.06.2018, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України.
З оскаржуваної постанови та матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 12 червня 2018 за заявою ОСОБА_5 розпочато кримінальне провадження №0000340 за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень працівниками Управління патрульної поліції Тернопільської області 07 січня 2018 року близько 23.00 год. по вул. Сагайдачного у м. Тернополі, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Також, слідчою СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 25 липня 2018 за заявою ОСОБА_5 розпочато кримінальне провадження №0000393 за фактом спричинення фізичного болю ОСОБА_5 працівниками Управління патрульної поліції Тернопільської області за ч. 1 ст. 126 КК України. Вказані матеріали були об`єднані в одне провадження під №0000340 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України.
26.07.2018 ОСОБА_6 слідчою СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодження заступника начальника відділу прокуратури області ОСОБА_9 , повідомлено про підозру у вчинення злочинів за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України.
25.09.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України.
25.09.2018 завершено досудове розслідування та повідомлено сторонам кримінального провадження про відкриття матеріалів досудового розслідування та 14.11.2018 прокурором ОСОБА_9 затверджено обвинувальний акт та скеровано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для розгляду.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що 07 січня 2018 близько 23.00 год. працівник Управління патрульної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Сагайдачного в м. Тернополі, спричинив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умисне легке тілесне ушкодження та фізичний біль.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 07 січня 2018 року, близько 23.00 год. ОСОБА_6 , виконуючи свої службові обов`язки, у складі екіпажу «Юпітер - 0108», підійшов до ОСОБА_5 та повідомив, що останній підпадає під орієнтування за фактом хуліганських дій на вул. Опільського в м. Тернополі, а тому він повинен пройти з працівниками поліції до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області. При цьому, ОСОБА_5 повідомив, що він неповнолітній, нічого не вчиняв і йти до відділку поліції відмовляється. Після цього ОСОБА_6 , застосувавши фізичну силу, схопив ОСОБА_5 за праву руку та різко шарпнув, заподіявши при цьому фізичний біль останньому.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , тримаючи ОСОБА_5 за праву руку, повів його до вітрини, що знаходиться по вул. Сагайдачного в м. Тернополі. Підійшовши до вітрини, ОСОБА_6 продовжуючи тримати ОСОБА_5 за передпліччя правої руки, різко шарпнув останнього вперед, від чого ОСОБА_5 було заподіяно фізичний біль.
Після цього, ОСОБА_6 та ще один працівник поліції заламали ОСОБА_5 обидві руки за спину, нахиливши його вперед. У той час ОСОБА_5 намагаючись вирватися від утримання поліцейських, розпочав шарпати руками в різні боки та, не втримавши рівновагу впав на землю обличчям до низу. Одразу після цього ОСОБА_6 поклав свою ногу на спину ОСОБА_5 та умисно притиснув до землі, від чого йому було заподіяно фізичного болю і таким чином скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України.
Окрім того, 07 січня 2018 близько 23.15 год ОСОБА_6 разом зі ще одним працівником поліції, заламали ОСОБА_5 обидві руки за спину та нахилили його вперед, від чого ОСОБА_5 впав на землю обличчям вниз. ОСОБА_6 поклав свою праву руку на праву частину обличчя ОСОБА_5 , умисно притиснув його до землі і намагався щосили тиснути. Внаслідок дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 спричинено садна правої щоки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що кваліфіковано як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.02.2018 (справа № 607/867/18) провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_5 за ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.02.2020 у справі №607/24539/18, обвинувальний акт із клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, було повернуто прокурору через невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України. Ухвала суду оскаржувалась та залишена без змін Тернопільським апеляційним судом 20.05.2020.
В ухвалі суду апеляційної інстанції вказано, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення зазначені в обвинувальному акті під час виконання службових обов`язків у складі екіпажу Юпітер-0108, тобто як працівник поліції, що вказує на спеціального суб`єкта вчинення злочину. Формулювання обвинувачення та кваліфікація дій ОСОБА_6 не відповідають викладу фактичних обставин вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, оскільки відповідно до викладеної в обвинувальному акті фабули обвинувачення ОСОБА_6 , під час виконання службових обов`язків, застосувавши фізичну силу спричинив неповнолітньому фізичний біль та наніс легкі тілесні ушкодження. Такі дії утворюють склад іншого кримінального правопорушення, обвинувачення в якому не висувалось.
У процесі досудового розслідування зазначеного кримінального правопорушення встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області розслідується кримінальне провадження № 0000048, яке розпочато 02.03.2018, за фактом безпричинного затримання 07 січня 2018 року працівниками УПП в м. Тернополі за заявою ОСОБА_10 її сина ОСОБА_5 та спричинення йому тілесних ушкоджень, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України. Вказане провадження доручалося розслідувати тій же слідчій ОСОБА_11 .
02 липня 2018 за клопотанням слідчої ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надано дозвіл для проведення тимчасового доступу до матеріалів кримінального провадження №0000048 в ході якого було вилучено висновок експерта №557 від 03.05.2018 за результатами проведення судово-медичної експертизи на підставі вивчення медичних документів особи на прізвище ОСОБА_5 , 2000 р.н. Згідно вказаного експертного висновку у потерпілого виявлено садна правої щоки, садна шиї зліва, забиття м`яких тканин потиличної ділянки голови і шиї зліва, синці і садна обох променево-зап`ясткових суглобів. Зазначені ушкодження утворилися від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою в Тернопільську обласну дитячу клінічну лікарню, утворення їх за обставин, на які посилався ОСОБА_5 при судово- медичній експертизі не виключається.
Згідно висновку службового розслідування, затвердженого 13.09.2018 начальником Департаменту патрульної поліції ОСОБА_12 встановлено, що 07.01.2018 ОСОБА_6 виконував службові обов`язки спільно з поліцейським роти батальйону УПП в Тернопільській області ДПП рядовим поліції ОСОБА_13 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції Борщівського відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області капралом поліції ОСОБА_14 в складі екіпажу «Юпітер-0108» на службовому транспортному засобі «Toyota Prius», номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні).
Відповідно до роз`яснень викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №15 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» потрібно у кожному випадку встановлювати чи вчинений злочин, пов`язаний з виконанням службових повноважень для визначення правильної кваліфікації дій особи і у випадку невстановлення такого зв`язку особа підлягатиме відповідальності за злочини проти особи, власності, громадського порядку.

З оскаржуваної постанови вбачається, що аналізом матеріалів кримінального провадження не встановлено мотиву, інтересу чи будь-якої іншої особистої зацікавленості у заподіянні тілесних ушкоджень чи фізичного болю потерпілому ОСОБА_5 поліцейським ОСОБА_6 . Натомість з`ясовано, що проведення затримання потерпілого проводилося за офіційним повідомленням в період виконання службових обов`язків та у складі групи поліцейських, з яких кожен виконував певну частину фізичних дій, спрямованих на затримання ОСОБА_5 , що виключає можливість притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти особи.

Згідно з вимогами ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України, належать до кримінальних проступків.

Відповідно до вимог п.2 ст. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2617 VI від 22.11.2018, у кримінальних провадженнях про злочини визначені як кримінальні проступки, в яких до дня набрання чинності цим Законом особам повідомлено про підозру, але не прийнято процесуальне рішення, передбачене частиною другою статті 283 Кримінального процесуального кодексу України, досудове розслідування здійснюється в порядку, встановленому главою 25 цього Кодексу, тим органом, що здійснював досудове розслідування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Так, прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 прийнято оскаржувану постанову від 22.07.2020 року, згідно якої кримінальне провадження було закрито з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України та п.9-1 ст. 284 КПК України через наявність не скасованої постанови слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав передбачених пунктами 1,2,4,9 ч. 1 ст. 284 КПК України, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.
Таким чином, прокурором враховано ту обставину, що за вказаним фактом здійснювалося кримінальне провадження № 0000048, яке розпочато 02.03.2018, і за фактом безпричинного затримання 07.01.2018 працівниками УПП в м. Тернополі за заявою ОСОБА_10 її сина ОСОБА_5 та спричинення йому тілесних ушкоджень, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.

У зазначеному вище провадженні, 20.06.2018 слідчою СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 ухвалено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КІІК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.365 КК України.

Однак, як встановлено в ході розгляду скарги, слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за скаргою адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , 01.09.2020 скасовано постанову слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000048, яке розпочато 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.
При вирішенні скарги слідчий суддя враховує положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Положеннями п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Разом з тим, для прийняття відповідного процесуального рішення, зокрема про закриття кримінального провадження, положення ч. 1 ст. 94 КПК України покладають на прокурора обов`язок на підставі всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Водночас, постанова прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, а її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим за наявними в провадженні матеріалами, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, і відповіді на всі порушені нею питання, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляються правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»).
При цьому мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України»).

Так, слідчий суддя вважає встановленим прокурором в оскаржуваній постанові, що не заперечується захисником те, що у діях ОСОБА_6 не вбачається ознак злочину проти особи. На наявність вказаних суперечностей вказав Тернопільський міськрайонний суд в ухвалі від 25 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000340 від 12 червня 2018 прокурору, оскільки з висунутого обвинувачення ОСОБА_6 встановлено, що він вчинив інкриміновані злочини під час виконання свої службових обов`язків працівника поліції, проте в обвинувальному акті суб`єкт злочину вказаний як загальний.
Також в ухвалі Тернопільського апеляційного суду від 20.05.2020 наголошено на тому, що зазначена кваліфікація дій ОСОБА_6 та формулювання обвинувачення не відповідають викладу фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень.
З огляду на наведені обставини, прокурором, як підставою для закриття кримінального провадження №0000340 від 12.06.2018 визначено п.9-1 ст. 284 КПК України, а саме наявність не скасованої постанови слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав передбачених пунктами 1,2,4,9 ч. 1 ст. 284 КПК України, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.
Відповідно до положень п.9-1 ч.1 ст. 284 КПК України однією з підстав для закриття кримінального провадження, яка має імперативний характер, є наявність не скасованої постанови слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 ч. 1 ст. 284 КПК України, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

На даний час постанова слідчого від 20.06.2020 року у кримінальному провадженні №0000048 від 02 березня 2018 про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, скасована.

З ухвали слідчого судді від 01.09.2020 (справа № 607/14031/20) у даній справі вбачається, що згідно із встановлених обставин у кримінальному провадженні №0000048 від 02 березня 2018 вбачаються обґрунтовані ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, а саме умисне вчинення працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, які супроводжувалися насильством та болісними діями, що супроводжувались застосуванням спеціальних засобів.
Велика Палата Верховного Суду у справі №301/2178/13-к сформувала правовий висновок, згідно із яким об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України вичерпується діями, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень і містять принаймні одну з ознак: супроводжуються насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування. Заподіяння наслідків у вигляді істотної шкоди в розумінні п. 3 примітки до ст. 364 КК України не є обов`язковою для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 365 цього Кодексу.
Слідчий суддя наголошує, що відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства України, закриття кримінального провадження, в якому особі повідомлено про підозру, належить до виключної компетенції прокурора.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження, в якому особі повідомлено про підозру, є не лише однією з можливих форм закінчення досудового розслідування, а й одним із допустимих правових засобів забезпечення права особи на вирішення по суті висунутого проти неї обвинувачення.

Відповідно, постанова прокурора про закриття кримінального провадження є засобом встановлення правової визначеності щодо статусу особи, щодо якої здійснювалося кримінальне переслідування, а відтак остаточність висновку сторони обвинувачення про відмову здійснювати подальше переслідування такої особи має бути гарантована в необхідних межах. У цьому аспекті важливим є з`ясування правових стандартів, що мають бути дотримані для забезпечення остаточності вирішення питання щодо висунутого проти особи обвинувачення у вказаному процесуальному рішенні прокурора. Адже неодноразове закриття (або зупинення) кримінального провадження та його відновлення негативно впливає на права та законні інтереси особи, оскільки вона (особа) перебуває в стані невизначеності щодо долі кримінального провадження проти неї (див. рішення «Меріт проти України»).

Також, відповідно до низки міжнародно-правових актів однією з важливих гарантій прав людини та неодмінною складовою принципу верховенства права є неприпустимість подвійної загрози (подвійного покарання за одне і те саме діяння) (ne bis inidem). Зокрема ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначає право не бути притягненим до суду або покараним двічі, що є однією зі специфічних гарантій, пов`язаних із загальною гарантією справедливого слухання у кримінальному провадженні.

Таким чином, скарга адвоката ОСОБА_4 , в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , на постанову прокурора від 22.07.2020 про закриття кримінального провадження №0000340 від 12.06.2018 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню як така, що винесена передчасно, без повного та всебічного встановлення всіх обставин справи. Зокрема, вирішення питання щодо вірної кваліфікації дій ОСОБА_6 з врахуванням наявності скасованої постанови слідчого про закриття кримінального провадження за даним фактом у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000048 від 02.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, згідно правил підслідності (відповідно до вимог ст. 216 КПК України), щодо працівника правоохоронного органу та як результат прийняття законного рішення у кримінальних провадженнях, що стосуються однієї і тієї ж події.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , на постанову прокурора від 22.07.2020 про закриття кримінального провадження №0000340 від 12.06.2018 -задовольнити.
Скасувати постанову прокурора ОСОБА_3 від 22.07.2020 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000340 від 12.06.2018 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.125, ч. 1 ст. 126 КК України.
Направити ухвалу у Тернопільську обласну прокуратуру та заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1