Справа № 603/258/19
Провадження № 1-кп/603/25/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2020 р.

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання : ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000155, внесеного 06 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріямпіль Галицького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2018 року близько 09 години 00 хвилин у обвинуваченого ОСОБА_3 , який спільно із потерпілим ОСОБА_5 перебував в одній із кімнат житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме офіційного документа - банківської картки для виплат ПАТ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 та являється його особистим документом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, 09 листопада 2018 року близько 09 год. 10 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в одній із кімнат житловою будинку ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені сторонніми особами, з корисливих мотивів, таємно викрав із столу, розміщеного у кімнаті, банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 , отримавши при цьому реальну можливість розпорядитись нею на власний розсуд.

Окрім цього, 10 листопада 2019 року близько 14 год. 45 хв. у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, 10 листопада 2019 року близько 14 год. 50 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , маючи в розпорядженні попередньо викрадену банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 та знаючи пін-код до неї, діючи умисно, з метою заволодіння неналежними йому грошовими коштами, керуючись корисливим мотивом, за допомогою банкомату «ПриватБанк», розташованого за адресою: вулиця Шевченка, 17, м.Монастиириська Тернопільської області, зняв з вищевказаної банківської картки грошові кошти в сумі 1 450 (одна тисяча п`ятдесят) гривень, отримавши при цьому реальну можливість розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, 10 листопада 2019 року близько 21 год. 02 хв. у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, 10 листопада 2018 року близько 21 год. 07 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , у якого в розпорядженні знаходилась викрадена банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , знаючи пін-код до неї, діючи умисно, з метою заволодіння неналежним йому майном, а саме грошовими коштами, керуючись корисливим мотивом, за допомогою банкомату «ПриватБанк», розташованого за адресою: вул.Шевченка, 17, м.Монастириська Тернопільської області, зняв з вищевказаної банківської картки грошові кошти в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень, отримавши при цьому реальну можливість розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Окрім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 16 листопада 2018 року близько 16 год. 00 хв., а саме після поступлення грошових коштів (пенсії) на банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . яка належить потерпілому ОСОБА_5 , в обвинуваченого ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з даної банківської картки.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, 16 листопада 2018 року близько 16 год. 19 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , маючи в розпорядженні попередньо викрадену банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 та знаючи пін-код до неї, діючи умисно, з метою заволодіння неналежним йому майном - грошовими коштами, керуючись корисливим мотивом, за допомогою банкомату «ПриватБанк», розміщеного за адресою: вул.Шевченка, 38, м.Монастиириська Тернопільської області, зняв із вищевказаної банківської картки грошові кошти в сумі 3 002 (три тисячі дві) гривні, отримавши при цьому реальну можливість розпорядитись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Внаслідок вищевказаних злочинних дій, обвинувачений ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6 052 грн.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів та ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

23 грудня 2020 року між потерпілим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 2 ст. 185 КК України і зобов`язався відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 6052 грн. матеріальної шкоди, протягом одного місяця після вступу вироку в законну силу.
Сторони угоди дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання: за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 років та за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 3 років 6 місяців. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 років 6 місяців.

На підставі ст..75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців, та поклавши обов`язки згідно п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

В даній угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні пояснив, що він підтримує укладену між ним та потерпілим ОСОБА_5 угоду про примирення, вину визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згідний, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим 23 грудня 2020 року та призначити узгоджене сторонами покарання.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги норм КПК та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.2 ст.185 КК України, які згідно ч.4 ст.12 КК України є нетяжкими злочинами.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України. При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
В підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для примирення.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної 23 грудня 2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст. ст. 124, 314, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 23 грудня 2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 06 грудня 2018 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 357 КК України та ч.2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 23 грудня 2020 року покарання:

-за ч.1 ст.357 КК України - у виді обмеження волі на строк 3 (трьох) років.;

-за ч.2 ст.185 КК України - у виді обмеження волі на строк 3 (трьох) років 6 (шести) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (трьох) років 6 (шести) місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1