Провадження № 274/5795/18
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/237/20

03.11.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . ОСОБА_2

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3

потерпілого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

представника потерпілого . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області, проживаючого відповідно до обвинувального акту за адресою: АДРЕСА_1 ,

за пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :
26.10.18 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.07.18 за № 0000167.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого - тримання під вартою.

Прокурор клопоче про продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, які передбачені ст. 177 КПК України та які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу та його продовженні, на думку прокурора, не зменшились, а тому менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам. Потерпілий та його представник підтримали клопотання прокурора.

Захисник просить прийняти законне та обґрунтоване рішення, вважає необхідність детального та ґрунтованого дослідження заявлених доводів прокурора і за їхньої безпідставності відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Відповідно до абзацу п`ятого п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тимчасово, на період дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України (постанова КМУ № 641 від 22.07.20 зі змінами відповідно до постанови № 956 від 13.10.20) з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк (до 14.11.20 - у зв`язку з перебуванням судді з колегії суду на лікарняному у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), наступна дата судового засідання визначена 24.11.20) колегією суддів розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим.

Заслухавши думки учасників, дослідивши наявні на даний час у суду матеріали, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 09 липня 2018 року, в подальшому строк тримання під вартою продовжувався, востаннє 16.09.20. При обранні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України враховувалась особа, щодо якої вирішувалось питання про тримання під вартою, існуючі відповідно до тяжкості злочину та особи ризики тощо. Слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, і, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки у вигляді спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, що призвело до смерті останньої, тяжкість покарання за злочин, по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов висновку, що органом досудового розслідування обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_7 . Апеляційний суд погодився з висновком слідчого судді, визнав, що застосований запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками. Обставини та кваліфікація слідчим суддею оцінювалися на момент розгляду клопотання (на даний час така кваліфікація є ще більш тяжкою). Ухвали чинні, в тому числі і після оскарження в апеляційному порядку попередніх ухвал суду про продовження строків тримання під вартою.

На даний час ОСОБА_7 , вже у цьому судовому провадженні, так і продовжує обвинувачуватись у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, що потягнув за собою смерть іншої людини. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, у санкції статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті. При розгляді ж цього клопотання по суті встановлено, що стан здоров`я обвинуваченого (за наявними на даний час у суду даними), майновий стан, міцність його соціальних зв`язків, його характеристики не змінились (вік змінився в бік збільшення), що свідчить про відсутність зменшення ризиків, в цій частині характеризуючих даних особи обвинуваченого. Предметом цього судового розгляду, як і кожного попереднього разу так і є обставини, визначені у ст. 331 КПК України. Вийти за межі предмету судового розгляду, прямо визначеного Законом, суд не вправі. Обставини ж предмету судового розгляду, на які вказали учасники в ході цього судового засідання, як сторона обвинувачення, так і сторона захисту, так само були предметом оцінки для обрання запобіжного заходу, і на думку судів першої та апеляційної інстанції слугували підставою для обрання запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою. Ці обставини залишаються фактично незмінними, що вказує і на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу. Дійсно на даний час допитано потерпілих, ряд свідків і в цій частині (впливу на зміну їхніх показань) ризики зменшилися, однак ступінь зменшення ризиків не досягла ступеню, який переважує суспільний інтерес у виді обраного запобіжного заходу. Допитані потерпілі і свідки надали показання про обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема про час, місце, обставини вчинення кримінального правопорушення, свідки підтвердили можливий час, місце злочину, обставини виявлення події, перебування обвинуваченого приблизно у цей час та неподалік місця; питання ж винуватості обвинуваченого досліджується сукупністю доказів; допитані на даний час особи не зменшили обґрунтованості обвинувачення. Разом з тим, як було встановлено при застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею та апеляційним судом є наявна обґрунтована підозра, сукупність матеріалів судової справи на даному етапі кримінального провадження і до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Всі ці обставини залишаються існувати і на даний час. Судом в будь-якому разі так і не може бути проігноровано зазначення органом досудового слідства, що дії, спрямовані на позбавлення життя іншої особи, були скоєні безпричинно, тобто має бути враховано суспільний інтерес у виді загрози життю будь-якої особи, навіть яка не має жодного відношення до особи обвинуваченого. Як і було зазначено раніше, умови більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашнього арешту, навіть цілодобового, при застосованих електронних засобах контролю, не зможуть в повній мірі запобігти цьому ризику. Обставини ж, які впливають на існування ризиків, що слугували підставою для обрання запобіжного заходу, залишаються незмінними - суд зобов`язаний виконувати завдання кримінального провадження, в тому числі, здійснювати захист будь-якої особи (не лише обвинуваченого), суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечувати дотримання ст. 27 Конституції України про те, що ніхто не може бути свавільно позбавлений життя і обов`язок держави - захищати життя людини, що, враховуючи обставини інкримінованих події, зобов`язує суд враховувати продовження існування ризику вчинення такого ж правопорушення щодо іншої особи (при цьому суд не робить висновки по суті обвинувачення, а лише оцінює ризики). На даний час завершити судовий розгляд не вдається у зв`язку зі зміною складу учасників, погіршенням стану здоров`я у учасників, що не дозволило завершити допит свідків. Текст ухвал суду залежить від предмету судового розгляду і зрозуміло, що якщо предмет розгляду залишається фактично незмінним (клопотання прокурора, захисника зазнають мало змін, що випливає і з малих змін обставин кримінального провадження за такі короткі проміжки часу), то і форма рішення зазнає незначних змін. Висновки ж органу досудового розслідування для суду не є наперед встановленими, та згідно з принципом безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, що потребує продовження розгляду провадження, дослідження доказів, і суд на даний час не може робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення по суті, так само як і висновки про правову кваліфікацію діяння.

На підставі наведеного, керуючись статтями 331, 369, 372, п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 (шістдесяти) днів з дня постановлення ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ "Житомирська УВП (№ 8)".

Головуючий - суддя