В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0003482, внесеному 03.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 17.11.1998 Білоцерківський міським судом Київської області за ст. 17, ч. 3 ст. 117, ст. 44 КК України (1960 року), до позбавлення волі строком на 3 роки. 17.11.2000 умовно-достроково звільнений з Божківської виправної колонії № 16 Полтавської області, з невідбутим строком покарання 11 місяців 27 днів; 2) 18.02.2004 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 3) 08.12.2005 Білоцерківським міськорайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 4) 01.08.2007 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 296, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. 21.05.2008 умовно-достроково звільнений з Березанської виправної колонії № 95 Київської області, з невідбутим строком покарання 1 рік 25 днів; 5) 28.10.2009 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 ст. 70, ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. 07.09.2012 року умовно-достроково звільнений з Крижопільського виправного центру № 113 Вінницької області, з невідбутим строком покарання 3 місяці 21 день; 6) 14.03.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України, по позбавлення волі строком на 8 років. 04.04.2019 умовно-достроково звільнений з Бучанської виправної колонії № 85 Київської області, з невідбутим строком покарання 2 роки 6 місяців 22 дня,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 338 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

потерпілий: ОСОБА_6 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 , а під час судового провадження до суду надійшла угода про визнання винуватості.

Так, ОСОБА_3 маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, будучи умовно-достроково звільненим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини за наступних обставин.

У середині жовтня 2020 року, в нічний час доби, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_3 повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна поєднаного із проникненням у сховище, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження, за допомогою викрутки, замка вхідних дверей, проник до підсобного приміщення, що розташоване між 7 та 8 поверхами в під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_2 , яким користується потерпілий ОСОБА_6 , звідки вчинив крадіжку зимової автомобільної резини марки «GoodYear», розмірами 15/65/195, в кількості 4 штук, вартість 1 штуки 1281, 25 гривень, на загальну суму 5125 гривень та одну автомобільну шину марки «Dunlop», розмірами 15/65/195, вартістю 750 гривень, яка належить потерпілому, після чого з місця вчиненого злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 5875 гривень.

Крім цього, 05.11.2020, приблизно о 03 години 20 хвилин ОСОБА_3 маючи умисел на публічну наругу над Державним Прапором України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що вони порушують порядок використання державних символів України, принижують її авторитет, демонструючи своє зневажливе ставлення до державних символів, у присутності сторонніх осіб підійшов до пам`ятника ОСОБА_8 , що розташований в парку «Слави», по вул. Героїв Небесної Сотні в м. Біла Церква Київської області, та, застосувавши силу рук, зірвав встановлений там Державний Прапор України, зігнувши при цьому флагшток, на якому він кріпився.

Після цього ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник, чим здійснив публічну наругу над Державним символом України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України у таємному викраданні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища, вчиненої повторно, та за ч. 1 ст. 338 КК України у публічній нарузі над Державним Прапором України.

04.12.2020 під час підготовчого судового провадження відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений в судовому засіданні просив затвердити дану угоду, оскільки повністю визнав вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, від надання показів відмовився, оскільки повністю згоден з встановленими фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти затвердження укладеної угоди про визнання винуватості від 04.12.2020.

Прокурор у судовому засіданні, вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор - ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 338 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 338 КК України у зазначених діяннях. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 338 КК України, а саме за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; за ч. 1 ст. 338 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточне покарання призначити у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської від 14.03.2014 та остаточно призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, обставин, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини ОСОБА_3 та обставин, що обтяжує покарання, які судом не встановлені, даних про його особу, а саме, що останній у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше неодноразово судимий, під час умовно-дострокового звільнення вчинив два злочини, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має місце реєстрації, яке співпадає з місцем фактичного проживання, не працевлаштований, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, та у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 338 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 04.12.2020 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 338 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14.12.2020 покарання у виді:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців;

- за ч. 1 ст. 338 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2014 та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, а саме два фрагмента Державного Прапору України з явними ознаками дії на поверхні високої температури, які за квитанціями № 1167 та № 1168 від 20.11.2020 зберігаються в камері зберігання речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1