Справа № 401/2271/17
Провадження № 1-кп/401/17/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000352 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

На розгляді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває вищезазначений обвинувальний акт.
Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого був продовжений до 19 грудня 2020 року.
До збігу вказаного строку суд позбавлений можливості завершити судовий розгляд в зв`язку зі значним обсягом доказів, які підлягають дослідженню, необхідністю виклику свідків, відсутністю результатів розслідування ДБР за фактом повідомлення обвинуваченого щодо застосування до нього недозволених методів слідства під час проведення досудового розслідування.
Суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор клопоче про продовження дії щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як ризики, наявність яких встановлено при його обранні, не змінились.
Захисник обвинуваченого заперечив проти продовження строку дії запобіжного заходу, вважає, що зі спливом часу ризики відпали.
Обвинувачений підтримав свого захисника.
Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить з наступного.
Кримінальне правопорушення, вчинення якого ставиться у провину обвинуваченому, є особливо тяжким злочином, за який кримінальним законом передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було встановлено наявність ризиків, визначених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про їх зменшення чи відсутність для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Згідно п. 36 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» від 20 серпня 2010 року, яке набуло статусу остаточного, суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначене, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, встановлені обставини дають суду підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити новий злочин, а застосування інших більш м"яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та попередження ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З підстав п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вирішує питання про визначення застави.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 по справі № 3-208/2018 (2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
У зв`язку з цим суд роз`яснює учасникам справи, що дана ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 30 січня 2021 року включно.
Копію ухвали направити до Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" для відома.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 07 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3

02.12.2020