Дата документу 27.08.2020
Справа № 501/2089/17
УХВАЛА

про відмову у наданні тимчасового доступу до речей і документів

27 серпня 2020 року м. Чорноморськ

Слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2 .

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000511 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199, ст. 356, ч. 1 ст. 366 КК України.

Сторона обвинувачення: слідчі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурор ОСОБА_5 .

Представник особи, у володінні якої знаходяться речі і документи адвокат ОСОБА_6 .

Суть питання, що вирішується
Слідчий ОСОБА_3 звернулася з погодженим прокурором ОСОБА_5 клопотанням про надання тимчасового доступу та можливості вилучити майно згідно додатку, вказаному у Акті ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) від 29.03.2017 р. та яке було встановлено слідчим під час огляду місця події від 17.02.2020 р., яке перебуває на території ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності на адміністративну будівлю належить ОСОБА_8 : а саме: меблі, що були у використанні, оргтехніка, що була у використанні, канцелярське приладдя, та передати його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 .

Встановлені судом обставини
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримала, разом з тим пояснила, що з часу початку досудового розслідування в квітні 2017 року жодній особі не було повідомлено про підозру. Речі, до яких необхідний тимчасовий доступ, були оглянуті слідчим, однак не вилучалися. Досудовим розслідуванням встановлено, що між потерпілим ОСОБА_9 та керівництвом Бізнес Центру були наявні цивільно-правові договірні відносини, та те, що умовами договору було передбачено дострокове розірвання у випадку порушення його умов.

Представник особи, у володіння якої знаходяться речі і документи ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пояснивши, що речі були вилучені з орендованого потерпілим приміщення через заборгованість за оренду, Спочатку ОСОБА_9 неодноразово казали сплатити борг та попереджали про виселення у випадку його несплати, після чого неодноразово просили забрати ці речі, однак той цього досі не зробив. Крім того, адвокат ОСОБА_10 пояснив, що у клопотанні слідчого не конкретизований перелік речей, у зв`язку з чим у випадку задоволення судом клопотання це дає підстави вилучити будь-яке майно в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не тільки майно ОСОБА_9 .

Клопотання слідчого обґрунтоване такими обставинами.

З 27 квітня 2017 року по 28 травня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносили відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 191, ст. 356, ч. 1 ст. 366 КК України.

В ході допиту потерпілого ОСОБА_9 встановлено, що останній на підставі договору з 01 січня 2015 року орендував приміщення у ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . У квітні 2017 року орендодавець ФОП ОСОБА_8 розірвала договір та нібито незаконно заволоділа майном потерпілого, яке перебувало в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході допиту свідка ОСОБА_7 встановлено, що він виконує обов`язки керуючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 та в 2017 році у потерпілого утворилася заборгованість за оренду приміщення, у зв`язку з чим з ним було розірвано договір оренди. У зв`язку з несплатою потерпілим боргу він в складі комісії опечатав приміщення займаного потерпілим офісу та 29 березня 2017 року в складі комісії відчинили офіс та звільнили приміщення від речей потерпілого (меблі, що були у використанні, оргтехніка, що була у використанні, канцелярська приладдя) які перемістили в приміщенні Бізнес-Центру.

17 лютого 2020 року в галереї ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 була зафіксована наявність меблів, що були у використанні, оргтехніки, що була у використанні, офісне приладдя та ін.

Необхідність отримання тимчасового доступу до цього майна слідчий у клопотанні мотивує надходженням від потерпілого клопотання про виїмку майна та передачу його йому на зберігання.

У клопотанні про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового доступу до речей слідчий зазначає, що майно, на вилучення якого вказує ОСОБА_9 , має доказове значення, оскільки було в нього, як він вважає, незаконно вилучено, та є джерелом доказів згідно ч. 2 ст. 84 КПК України.

Відповідно до даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000511, відомості про кримінальні правопорушення вносилися 27 квітня 2017 р. за ч. 1 ст. 191 КК України, 06.08.2018 р. за ст. 356 КК України, 28 травня 2019 року за ч. 1 ст. 366 КК України (а.с. 4 5) Водночас, замість викладу обставин правопорушення, в ЄРДР внесені посилання на ухвали суду.

Відповідно до даних протоколів допиту потерпілого ОСОБА_9 від 12.05.2017 р. (а.с. 9 10) та свідка ОСОБА_7 від 17.02.2020 р. (а.с. 11 12), ОСОБА_9 орендував офіс в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 , після чого адміністрацією Бізнес-Центру речі ОСОБА_9 були вилучені з орендованого офісу та переміщенні в інші приміщення Бізнес-Центру.

Різниця між даними показань потерпілого ОСОБА_9 та керуючого ОСОБА_7 полягає в тому, що ОСОБА_9 заявляє, що позбавлений можливості забрати свої речі, не заявляючи про можливі причини такої поведінки адміністрації Бізнес-Центру. Свідок же ОСОБА_7 пояснив, що приміщення офісу було звільнене від речей ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що останній заборгував за оренду, ніхто не перешкоджав ОСОБА_9 в можливості забрати свої речі, однак той так і не забрав свої речі і не виплатив заборгованість.

В судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив свої показання, додавши, що неодноразово звертався як до ОСОБА_9 , так і до слідчого, щоб з території Бізнес Центру забрали речі потерпілого, однак ніхто їх не забирає.

Обставини вилучення речей ОСОБА_9 комісією у зв`язку з заборгованістю з офісу та переміщення їх в межах приміщення Бізнес-Центру підтверджуються даними акту від 29.03.2017 р., копія якого долучена слідчим до клопотання, (а.с. 6).

Наявність вільного доступу органу досудового розслідування до речей, про тимчасовий доступ до яких ставиться питання слідчим у клопотанні, підтверджується обставинами проведення їх огляду в приміщенні Бізнес-Центру відповідно до даних протоколу від 17.02.2020 р. (а.с. 13 20).

20 липня 2020 року потерпілий ОСОБА_9 звернувся до слідчої ОСОБА_3 з клопотанням провести слідчі дії виїмку майна, яке було встановлене слідчим під час огляду місця події від 17.02.2020 р. Про застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового доступу до речей в клопотанні потерпілого не йдеться.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
Згідно положень ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

На відміну від збирання доказів шляхом їх вилучення чи витребування, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Однак, слідчим не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення.

Всупереч вимогам п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 160 КПК України, слідчий навіть не зазначив у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; не зазначена слідчим також і правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. А без зазначення викладу обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації взагалі неможливе доведення наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

Натомість слідчий обмежилася викладом змісту протоколів слідчих дій (допитів потерпілого та свідків, огляду місця події), не надавши при цьому оцінки цим доказам. Водночас, положення статті 94 КПК України необхідність оцінки доказів покладена і на слідчого, який за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відсутність проведеної слідчим оцінки доказів підтверджується вживанням у клопотанні таких виразів, як: «нібито незаконно заволоділа майном потерпілого», «як він вважає, незаконно вилучено», що свідчить про те, що слідчим не були встановлені обставини кримінального правопорушення, а тому і не могли бути зазначені у клопотанні. Вживання таких висловлювань несумісне з поняттям обґрунтованої підозри у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

П. 7 ч. 2 ст. 160 КПК України вимагає зазначити у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

У відповідності до положень ч. 7 ст. 163 КПК України вилучення речей допускається лише у випадку, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза їх зміни або знищення, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

По-перше, сторона обвинувачення не довела, що існує загроза зміни або знищення речей, і навіть надала протокол допиту особи, у володіння якої знаходяться такі речі, який зазначає, що перешкоди забрати речі не створювалися. Більше того, мета отримання доступу до речей і документів була досягнута слідчим при проведенні огляду 17 лютого 2020 року.

Таким чином, слідчим не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, не зазначений у клопотанні виклад обставин кримінального правопорушення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Слідчим не доведено, що потреби цього розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, у володінні якої знаходяться речі, а також те, що речі неможливо отримати без застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 163-165, 370 372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_3 про тимчасовий доступ з можливістю вилучити майно згідно додатку, вказаному у Акті ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ) від 29.03.2017 р. та яке було встановлено слідчим під час огляду місця події від 17.02.2020 р., яке перебуває на території ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності на адміністративну будівлю належить ОСОБА_8 : а саме: меблі, що були у використанні, оргтехніка, що була у використанні, канцелярське приладдя, та передати його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 .
Ухвала не може бути оскаржена в апеляційному порядку та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1