ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2857/14-к Провадження 1-в/636/17/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2021 м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання заступника начальника Чугуївського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуєва Харківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 06 серпня 2014 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного йому основного покарання звільненого з іспитовим строком 2 роки,

ВСТАНОВИЛА:

Заступник начальника Чугуївського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області звернувся до суду з поданням, в якому просив суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання. Подання мотивоване тим, що засуджений в період іспитового строку не вчинив нового правопорушення, за місцем мешкання характеризується задовільно, покладені на нього судом обов`язки виконав.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про його проведення повідомлявся належим чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання прокурор не з`явився, до початку його проведення подав заяву, у якій просив суд подання задовольнити та звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання.

Суд, розглянувши подання, повно та всебічно дослідивши матеріали справи установив такі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 9 частини 1 статті 537 КПК України установлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

З наданих суду матеріалів вбачається, що 06 серпня 2014 року вироком Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України та призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного йому основного покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 були покладені обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

З копії вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 23 січня 2018 року (т.с. 2 а.с. 81?82) вбачається, що ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке вчинене ним 01 січня 2015 року, тобто в період іспитового строку, призначеного вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 06 серпня 2014 року.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким санкцію частини 1 статті 185 КК України було викладено в такій редакції: «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 23 січня 2018 року скасовано, а кримінальне провадження закрите звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Таким чином, караність вчиненого ОСОБА_4 01 січня 2015 року діяння наразі не скасована, факт вчинення ним нового кримінального правопорушення саме під час перебігу іспитового строку не спростований, хоча засуджений і був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, тобто з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного суду України, викладеними у абз. 4 п. 10 постанови № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_4 порушив умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому звільненню від відбування покарання, призначеного вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 06 серпня 2014 року з підстав виконання ним умов звільнення від відбування покарання не підлягає.

Керуючись ст. 75 КК України, ст. ст. 370-372, 376, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Чугуївського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1