Справа №592/6096/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/265/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою директора ТОВ «ВКП «Нотехс» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 травня 2020 року, про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представників ТОВ «ВКП «Нотехс» - адвоката ОСОБА_8 ,

директора ТОВ «ВКП «Нотехс» - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі директор ТОВ «ВКП «Нотехс» ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в накладенні арешту на майно. Зазначає, що арешт майна є непропорційним і занадто обтяжує здійснення ним законної підприємницької діяльності. Вказує, що майно через яке було накладено арешт не належить на праві власності АТ «Газпром», а більш того за рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року було припинено таку юридичну особу та відповідні записи були внесені до ЄДРПОУ. Вказує і на те, що такого роду спори мають вирішуватися в порядку господарського чи цивільного судочинства, однак АТ «Газпром» з жодною разу до ТОВ «ВКП «Нотехс», не зверталося. Зазначає і про не вручення по вказаному кримінальному провадженню жодній особі підозри.

19 травня 2020 року слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми розглянувши клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна, постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання слідчого та наклав арешт на 30 залізобетонних колон, які не примикають до існуючої будівлі за адресою: м. Суми, вул. Героїв Чорнобиля, 2 А ригелі 9 шт., залізобетонні плити перекриття 9 шт., монолітний фундамент стаканного типу 10 шт., залізобетонні фундаментні балки 7 шт., залізобетонні фундаментні блоки 18 шт., заборонивши посадовим особам ТОВ «ВКП «Нотехс» та іншим особам користуватися, розпоряджатися, вчиняти будь які дії, в тому числі переміщувати та демонтувати вказане майно.

Слідчий суддя мотивувала постановлену ухвалу тим, що слідчим надано до суду достатні докази того, що арештоване майно має ознаки речового доказу, а отже могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та може прямо вказувати на обставини вчинення злочину.

Вислухавши учасників провадження, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У провадженні Сумського ВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до ЄРДР за № 0001050 від 26 березня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за фактом підробки документів на право власності на адміністративно побутовий корпус (ресторанна частина) готельного комплексу за адресою: м. Суми, вул. Героїв Чорнобиля, 2 А.

В ході досудового розслідування встановлено, що 01 квітня 1992 року УАТ «Газпром» придбало у Сумського обласного відділення Сумитурист» початий будівництвом готель (готельний комплекс згідно проекту та розділу III вказаного договору) за адресою: м. Суми, вул. Енгельса (на даний час вул. Героїв Чорнобилю). Після чого згідно рішення спостережної ради УАТ «Газпром» від 01 вересня 1993 року вищевказаний комплекс доручено переоформити на УПК «Газпром» та укласти договір на дольову участь у будівництві з «Сумитурист» та з інших питань щодо перепроектування в, тому числі ресторанної частини комплексу.

В свою чергу, згідно рішення міськвиконкому від 15 вересня 1993 року за УПК «Газпром» згідно державного акту на право постійного користування землею серії СМ0005 від 20 жовтня 1993 року закріплено земельну ділянку в постійне користування № 4, площею 2,2 га відповідно до договору від 01 квітня 1992 року.

В подальшому, 01 листопада 1993 року, між Сумським обласним відділенням Сумитурист» та УПК «Газпром» укладено договір на дольову участь у будівництві готелю «Турист» та почалося будівництво всього комплексу в тому числі 9-ти поверхового готелю та адміністративно-побутового корпусу (ресторанної частини).

При будівництві готельне приміщення було збудовано повністю, тобто 9 поверхів, а у адміністративно-побутовому корпусі встановлено колони під рігіля та побудовано цокольний поверх із цегли.

Оскільки на той час на недобудови не складали інвентарні справи та не реєстрували право власності, документів на вищевказані побудовані приміщення не було, тому до господарського суду Сумської області подано позов про встановлення та видачу правовстановлюючих документів на незавершений будівництвом об`єкт.

08 серпня 2005 року за №126 Сумським обласним відділенням «Сумитурист», оскільки останнє виконувало роль дирекції будівництва об?єкту, надано довідку згідно якої балансова вартість виконаних робіт по всьому комплексу будівництва складає 1293 тис. руб. в цінах 1994 року, що становить 35,5 % його готовності, а повна вартість робіт складає 3639, 92 тис. руб., що підтверджується проектною документацією і заявою до УДАБК №4/94 від 17 лютого 1994 року.

У 2005 році заведено інвентарну справу на вищевказаний об`єкт та 11 серпня 2005 року складено ескіз, а в подальшому і 29 березня 2006 року план тієї частини комплексу, як планувалася УПК «Газпром» та Сумським обласним відділенням «Сумитурист» по продажу, оскільки не було фінансової можливості завершити будівництво готелю, і на обмірену частину комплексу, а саме готелю, КП «Сумське міське БТІ» видано довідку № 9405257 від 18 серпня 2005 року проте, що готовність незавершеного будівництва готелю «Турист» складає 30%.

Згідно рішення господарського суду Сумської області від 01 вересня 2005 року визнано право власності УПК «Газпром» та Сумського обласного відділення «Сумитурист» по 50% незавершеного будівництва готелю «Турист» та зобов`язано видати документи, що встановлюють право власності.

21 жовтня 2005 року УАТ «Газпром» та СОДП «Сумитурист», як правонаступник Сумського обласного відділення «Сумитурист», було оформлено договір купівлі-продажу готельної частини комплексу ОСОБА_10 , готовність якого складає 30%, який і зареєстрував право власності 29 березня 2006 року, а саме на готельну частину комплексу, яка згідно плану присадибної ділянки має площу будівлі 795 м2. Далі 13 квітня 2006 року ОСОБА_10 продав ТОВ «Балтіка» вже придбане майно, яке останній 30 липня 2007 року зареєстрував із площею будівлі 795 м2. Після чого 28 червня 2013 року ТОВ «Балтіка» продала TOB «ЕКО» вказане майно, проте ТОВ «ЕКО» продало ТОВ «ВКП Нотехс» вказане майно із вказанням в договорі про придбання в тому числі бетонних колон у кількості 38 шт.

Разом з тим, допитаний 15 квітня 2020 року в якості представника потерпілого ОСОБА_11 , який вказав вищевказані факти та повідомив, що непродана частина комплексу, а саме адміністративно - побутовий корпус (ресторанна частина), площею забудови 881 м2 залишилася у власності УПК «Газпром», проте до реєстру речових прав відомості не внесені, оскільки раніше недобудови не реєструвалися, а на даний час продавати не планували, тому необхідності вносити в реєстр не було.

Таким чином, адміністративно - побутовий корпус, який складається із залізобетонних колон, цегляної кладки та інших конструктивних елементі будівництва, площею забудови 881 м2 перебуває у власності та на балансі УПК «Газпром», що підтверджується договором на дольову участь від 01 листопада 1993 року, технічним паспортом на об`єкт та балансовими документами УПК «Газпром».

23 березня 2020 року ОСОБА_11 звернувся до поліції з відповідною заявою про вчинення злочину.

22 квітня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми проведено огляд об`єктів нерухомості, зокрема, будівлі готелю та колон під рігілями.

Відповідно до клопотання старшого слідчого, необхідність арешту вказаного майна зумовлюється необхідністю забезпечення збереження його як речових доказів.

Згідно п. п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170 - 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слід враховувати також і прецедентну правову позицію ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Враховуючи наведене та наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя прийшов до передчасного висновку про необхідність накладення арешту на майно.

Колегія суддів дійшла висновку, що 30 залізобетонних колон, які не примикають до існуючої будівлі за адресою: м. Суми, вул. Героїв Чорнобиля, 2 А ригелі 9 шт., залізобетонні плити перекриття 9 шт., монолітний фундамент стаканного типу 10 шт., залізобетонні фундаментні балки 7 шт., залізобетонні фундаментні блоки 18 шт., критеріям ст. 98 КПК України, у контексті даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, не відповідають.

Також жодній особі в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, цивільний позов заявлений не був, а санкцією ч. 1 ст. 358 КК України не передбачена конфіскація або спеціальна конфіскація.

Само по собі наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання речовими доказами вказаного вище майна, не може бути враховано як мета для накладення арешту у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Тим паче, що допитаний в суді апеляційної інстанції прокурор пояснив, що на даний час слідству не відомо взагалі кому належить арештоване майно і вони в рамках кримінального провадження будуть намагатися встановити власника майна.

Натомість представник ТОВ «ВКП «Нотехс» - адвокат ОСОБА_8 та директор ТОВ «ВКП «Нотехс» - ОСОБА_6 пояснили, що на вказану земельну ділянку і майно вони підготували відповідні документи, в реєстрах як на землю так і не рухомість жодних даних про інших власників не було, а тому вони вважають дії ОСОБА_11 такі, що направлені на створення перешкод у їх підприємницькій діяльності. Більш того, вони пояснили, що право як на оренду так і на розробку документів вони отримали виключно після рішення органів місцевого самоврядування і кожен місяць простою коштує для них близько 40000 грн, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 173 КПК України, а саме, несе надмірне обмеження для правомірної підприємницької діяльності.

Колегія суддів приходить до висновку, що дане кримінальне провадження направлено на встановлення власника нерухомості зазначеної в клопотання слідчого, що не відповідає ст. 2 КПК України, а саме, завданням кримінального провадження.

За змістом матеріалів кримінального провадження вбачається, що між ОСОБА_11 та ТОВ «ВКП «Нотехс» є спір про належність майна зазначеного в клопотанні слідчого майна. що не може бути ціллю кримінального провадження і вказане питання має вирішуватися в площині цивільного чи господарського судочинства, в залежності від суб?єктного складу учасників спірних правовідносин.

Вказані обставини не були належним чином досліджені та перевірені слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, що вплинуло на законність, обґрунтованість та вмотивованість прийнятого ним рішення.

З огляду на викладене, втручання держави в право володіння майном у даному кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, здійснено не на підставі кримінального процесуального закону та поза обсягами необхідними для даного кримінального провадження, а тому таке втручання не є виправданим, оскільки було здійснено за відсутності передбачених у національному законі підстав та об`єктивної необхідності в цьому.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і усталену прецедентну практику ЄСПЛ на предмет відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Протокол і Конвенція), згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, не дотримавшись вимог ст. ст. 170-173 КПК, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно особи, слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого ухвала про арешт майна підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, тим самим задовольнивши апеляційні вимоги.

Керуючись ст. ст.170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «ВКП «Нотехс» - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 травня 2020 року, якою було клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про арешт майна: 30 залізобетонних колон, які не примикають до існуючої будівлі за адресою: м. Суми, вул. Героїв Чорнобиля, 2 А ригелі 9 шт., залізобетонні плити перекриття 9 шт., монолітний фундамент стаканного типу 10 шт., залізобетонні фундаментні балки 7 шт., залізобетонні фундаментні блоки 18 шт. з забороною посадовим особам ТОВ «ВКП «Нотехс» та іншим особам користуватися, розпоряджатися, вчиняти будь які дії, в тому числі переміщувати та демонтувати вказане майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 про арешт: 30 залізобетонних колон, які не примикають до існуючої будівлі за адресою: м. Суми, вул. Героїв Чорнобиля, 2 А ригелі 9 шт., залізобетонні плити перекриття 9 шт., монолітний фундамент стаканного типу 10 шт., залізобетонні фундаментні балки 7 шт., залізобетонні фундаментні блоки 18 шт.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4