Номер провадження: 11-кп/813/2091/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2018 року в кримінальному провадженні №0001519 від 29.05.2020 року, -

встановив:

оскаржуваним вироком суду обвинувачений

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Ширяєвського району, Одеської області, громадянин України, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України,-

визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Згідно з оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 12.05.2020 року, о 17:00 год., знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, в ході раптово виниклого конфлікту, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись за спиною потерпілого ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_9 , удар лівим кулаком в область голови, в результаті чого своїми умисними діями спричинив тілесні ушкодження потерпілому у вигляді синців потиличної області справа, нижньої губи справа, крововилив слизової оболонки нижньої губи справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись з вироком районного суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, та призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник посилається на суворість призначеного ОСОБА_8 покарання, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі врахував особу обвинуваченого та наявність обставин, які пом`якшують покарання.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Апеляційний розгляд проведено за відсутністю потерпілого, оскільки останній будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин, апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права потерпілого на доступ до правосуддя.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За наведених обставин апеляційний суд вважає за необхідне провести апеляційний розгляд за відсутністю потерпілого ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну скаргу захисника, просив скасувати вирок суду першої інстанції через допущені істотні порушення вимог КПК України під час розгляду справи; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Як зазначено у п.3 ч.1 ст.409 КПК, однією з підстав скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час апеляційного перегляду вироку районного суду були встановлені істотні порушення вимог КПК, які тягнуть за собою скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Законодавець передбачив у кримінальному процесуальному законі відповідні правові інститути, зокрема: оскарження прийнятих рішень, їх скасування та зміну, що, у свою чергу, є гарантіями дотримання засади законності, оскільки дають змогу своєчасно виправити допущені порушення норм процесуального і матеріального права.

Районний суд під час розгляду кримінального провадження не дотримався наведених вимог закону, оскільки не звернув уваги на недотримання вимог КПК під час досудового розслідування та звернення прокурора з обвинувальним актом до суду, що потягло за собою розгляд кримінального провадження в суді всупереч вимогам процесуального закону.

Главою 25 Кримінального процесуального Кодексу України визначений порядок та особливості досудового розслідування кримінальних проступків.
Параграфом 1 Глави 30 КПК законодавцем, між іншим, визначений порядок спрощеного провадження щодо кримінальних проступків.

Так, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Пунктом 2 частини 3 статті 302 КПК визначено, що до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні окрім заяви підозрюваного, повинна бути додана письмова заява потерпілого, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
У відповідності до положень ч.2 ст.381 КПК суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Разом з цим, частиною 3 статті 381 КПК визначено, що спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Частиною 2 статті 382 КПК регламентовано, що суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Наведених вимог кримінального процесуального закону при ухваленні вироку відносно ОСОБА_8 районний суд не дотримався, та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК, тягнуть за собою безумовне скасування вироку, з огляду на таке.

Так, районний суд розглянув обвинувальний акт та ухвалив стосовно ОСОБА_8 обвинувальний вирок у спрощеному проваджені, в порядку ст.382 КПК.

При цьому, підставою для розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, слугувала наявність в матеріалах справи заяв від обвинуваченого та потерпілого про розгляд обвинувального акта в спрощеному порядку, які останні надали прокурору до передачі обвинувального акта до суду першої інстанції.

Разом з цим, апеляційним судом встановлено, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження до органу дізнання надійшла заява з копією довіреності від ОСОБА_10 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_9 (а.п. 18-20).

Зі змісту зави вбачається, що ОСОБА_10 звернулася з проханням визнати її представником потерпілого ОСОБА_9 , оскільки останній перебуває за кордоном та немає можливості прибувати до органу дізнання та суду.

Однак, зі змісту тексту вказаної довіреності вбачається, що довіритель ОСОБА_9 надає право довірительниці ОСОБА_10 управляти та розпоряджатися усім його майном.

Відповідно до ч.1 ст.58 КПК потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Статтею 50 КПК визначено вичерпний перелік документів, які захисник має надати для підтвердження повноважень у кримінальному провадженні, а саме: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер та договір із захисником або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Враховуючи наведені вимоги процесуального закону апеляційний суд констатує, що матеріали кримінального провадження не містять належних доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_10 представляти інтереси потерпілого ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні, а зміст долученої до справи довіреності не надає їй права бути представником потерпілого.

Таким чином, слід констатувати, що заява про можливість розгляду кримінального провадження в спрощеному порядку була подана не потерпілим та не уповноваженою на це законом особою, що не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.302 КПК.

За таких обставин очевидним є той факт, що на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження без належного з`ясування позиції потерпілого щодо можливості розгляду обвинувального акта в спрощеному порядку, тобто з недотриманням положень ст.302 КПК.

Разом з цим, районний суд не звернув уваги на наведені вище порушення органом дізнання та прокурором вимог КПК, в свою чергу не виконав вимог ч.3 ст.382 КПК, зокрема не вжив заходів щодо виклику потерпілого в судове засідання з метою з`ясування його позиції та за відсутності потерпілого та ухвалив оскаржуваний вирок, що суперечить положенням ст.ст.56, 135, 382 КПК. Наведені порушення вимог КПК є безумовною підставою для скасування вироку суду першої інстанції.
Крім того, за змістом ч.3 ст.56 КПК під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, а також висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому. Відповідно до ч.1 ст.135 КПК особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Апеляційний суд зазначає, що право потерпілого бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, а також висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому є невід`ємною складовою справедливого судового розгляду.
Апеляційним судом беззаперечно встановлено, що районний суд не забезпечив права потерпілого на справедливий розгляд та вирішення справи, бути завчасно повідомленим про час і місце судового розгляду, а також підтримувати (подати) цивільний позов та висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому.

Встановлені апеляційним судом порушення, шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК прав потерпілого та недотримання визначеної законом процедури судочинства, свідчать про неналежний розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_8 по суті, що унеможливлювало ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, та у відповідності до положень ч.1, п.5 ч.2 ст.412 КПК визнаються апеляційним судом істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Пункт 5 частини 2 статті 412 КПК відносить до таких порушень, в тому числі, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.415 КПК, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені ч.2 ст.412 цього Кодексу.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст.ст. 7, 9 КПК, апеляційний суд, вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотним порушенням вимог КПК, які з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 409, ст.ст. 412, 415 КПК, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
За таких підстав апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.125 КК України скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному проваджені №0001519 від 29.05.2020 року, в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4