УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2020 Справа №607/4927/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі с/з ОСОБА_4

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0000157 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5

встановив:

Прокурором заявлено клопотання про вирішення судом питання про доцільність продовження строку дії раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думки захисника та обвинуваченого, які заперечили у задоволенні клопотання прокурора та просили змінити чинний запобіжний захід щодо ОСОБА_5 із тримання під вартою на менш суворий домашній арешт або ж визначити розмір застави, посилаючись на необґрунтованість ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також на міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини й утриманців, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотань сторони захисту про зміну ОСОБА_5 чинного запобіжного заходу на менш суворий або ж визначення розміру застави необхідно відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.
Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст.178 КПК України, окрім інших, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

А тому, зважаючи на наведене, а також на те, що враховувалось судом і у попередніх ухвалах про продовження строків тримання під вартою про те, що ОСОБА_5 , хоча і будучи особою молодого віку, який має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, водночас раніше судимий, у тому числі, за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності, ніде офіційно не працює, відносно якого у провадженні суду є інше кримінальне провадження про його обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.152 та ч.2 ст.187 КК України, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів проти власності, за санкцією найтяжчого з яких передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується ОСОБА_5 внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків, обсяг яких не зменшився і вони продовжують своє існування, що передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вищенаведені обставини в сукупності їх аналізу, дають суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі не продовження судом йому чинного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або ж зміни його на менш суворий чи визначення розміру застави, як про це клопоче сторона захисту, останній з можливих не забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не запобіжить обґрунтованим у попередньому абзаці даної ухвали ризикам, а тому, враховуючи вказане, а також те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується, а судове провадження неможливо завершити до його спливу, суд приходить до висновку, щострок тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити до 2 місяців, тобто, до 24 год. 00 хв. 01 жовтня 2020 року.

Керуючись наведеним, а також ч.3 ст.331 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну ОСОБА_5 чинного запобіжного заходу на менш суворий у вигляді домашнього арешту або ж визначити розмір застави відмовити, а клопотання прокурора задовольнити, раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо нього під час досудового розслідування, продовжити до 2 місяців, тобто, до 24 год. 00 хв. 01 жовтня 2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Головуючий суддяОСОБА_1

судді ОСОБА_2
ОСОБА_3