Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

05 листопада 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання Радивилівського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 11 травня 2018 року.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_5 оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання сектору з питань пробації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно вироку суду його на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Зазначив, що матеріалами провадження підтверджується, що він з`являвся до органу пробації 06.08.2018 року, 03.09.2018 року, 01.10.2018 року, 05.11.2018 року, 03.12.2018 року, 08.01.2019 року, 04.03.2019 року, 01.04.2019 року.

Відтак висновок суду про його небажання ставати на шлях виправлення вважає помилковим, а допущені ним адміністративні порушення не можуть служити підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки штрафи за усі адміністративні правопорушення ним сплачено погашено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_4 , яка заперечила щодо доводів та вимог апеляційної скарги засудженого та просила ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Зарічне Радивилівського району Рівненської області, 11 травня 2018 року засуджений Млинівським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно мотивувальної частини цього вироку, ОСОБА_5 вчинив вказаний злочин 06 березня 2017 року, тобто у неповнолітньому віці (а.с.4-7).

26 квітня 2019 року Радивилівським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області було внесено подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Пунктом «с» вказаної статті Конвенції передбачено право кожного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, обраного за власним розсудом. Крім того, право за захист закріплено у статті 59 і пункту 6 статті 129 Конституції України.

Системний аналіз норм КПК дозволяє зробити висновок, що у даному випадку місцевим судом було порушено право засудженого на захист, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. При цьому відповідно до положень ч.1 ст.20 КПК підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Згідно з п.10 ч.1 ст.3 КПК кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. За приписом ч.3 ст.43 КПК, відповідно до якої виправданий, засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст.42 КПК, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження. У свою чергу, за вимогами п.1 ч.2 ст.52 КПК, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років.

За приписами ч.3 ст.539 КПК, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу. Згідно вимог ч.5 вказаної норми, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор.

Розглянувши клопотання без захисника місцевий суд не дотримався одного із основних принципів судочинства - права на захист, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Водночас, як вбачається із подання, підставою для його внесення слугувало притягнення до адміністративної відповідальності засудженого ОСОБА_5 чотири рази, зокрема: за ч.2 ст.126 (двічі) та ч.1 ст.178 КУпАП у 2018 році; за ч.1 ст.126, ч.1 ст.122, ст.121-5, 125 КУпАП 06.03.2019 р. (а.с.2-3).

Колегія суддів зауважує, що вказані порушення, допущені ОСОБА_5 , що призвели до притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафів, не спричинили жодних негативних наслідків або певної шкоди іншим учасникам дорожнього руху та іншим особам.

Поряд з цим, встановлені під час апеляційного розгляду характер вказаних адміністративних правопорушень та причини їх вчинення, на переконання колегії суддів, не можуть беззаперечно свідчити про небажання засудженого ОСОБА_5 стати на шлях виправлення. При цьому, з матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що засуджений виконував покладені на нього вироком обов`язки та з`являвся на реєстрацію без жодних порушень, за місцем проживання він характеризується з позитивної сторони.

Тобто у матеріалах даного судового провадження відсутні достатні дані, які б доводили «поза розумним сумнівом» небажання засудженого ОСОБА_5 ставати на шлях виправлення, що є основною передумовою для скасування звільнення від відбування покарання.

Водночас, як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2004 р. №15-рп/2004 відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість.

Крім того, колегія суддів звертає увагу й на ту обставину, що у своєму клопотанні уповноважений орган з питань пробації не просив скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого ОСОБА_5 , а лише вважав за необхідне направити справу щодо засудженого до суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зважаючи на висловлену позицію Конституційного Суду України щодо дотримання засад верховенства права і справедливості при правозастосовній діяльності та враховуючи конкретні обставини цього провадження, зокрема порушення права на захист, молодий вік засудженого ОСОБА_5 та його позитивну характеристику, дотриманням ним обов`язків, покладених вироком згідно ст.76 КК України, а також відсутність жодних тяжких наслідків від адміністративних правопорушень, колегія суддів вважає, що ухвалу місцевого суду слід скасувати.

Враховуючи наведене вище а також те, що іспитовий строк, який було призначено вироком Млинівського районного суду Рівненської області засудженому ОСОБА_5 збіг 11 травня 2019 року, то в задоволенні подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 та направлення його для відбування покарання - відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2019 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_5 та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання Радивилівського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області щодо вирішення питання скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 , направлено такого для відбування покарання, призначеного вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 11 травня 2018 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3