Єдиний унікальний номер справи 185/4340/20
Провадження № 1-кп/185/543/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в залі суду м.Павлограда у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001083 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
1) 02.11.2007 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.3 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
2) 27.12.2007 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 ч.4 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений за відбуттям строку покарання;
який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

17 червня 2020 року приблизно о 20.20 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи поряд з приміщенням Павлоградського міжрайонного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Дніпровська, 541, в ході спілкування зі знайомою, потерпілою ОСОБА_5 , побачивши, що в сумці останньої знаходяться грошові кошти, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, шляхом ривку схопив жіночу сумку з особистими речами потерпілої ОСОБА_5 , яка перебувала на лавці поруч з останньою, проте потерпіла ОСОБА_5 тримала сумку за ремінь, не відпускаючи її. Обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, рукою вийняв із кишені сумки грошові кошти в сумі 1300 гривень, які потерпіла ОСОБА_5 зняла з власної банківської карти 17.06.2020 року о 19.21 годині, та відпустив сумку потерпілої ОСОБА_5 , заволодівши грошовими коштами останньої, а потерпіла почала прохати обвинуваченого повернути їй грошові кошти. Обвинувачений ОСОБА_3 , утримуючи грошові кошти у своєму володінні, не зважаючи на неодноразові прохання потерпілої про повернення належних їй коштів, керуючись корисливим мотивом, бажаючи утримати грошові кошти останньої, усвідомлюючи очевидність своїх злочинних дій, діючи повторно, з метою подолання супротиву зі сторони потерпілої ОСОБА_5 , яка звернулась за допомогою до сторонніх осіб та попрохала викликати поліцію, з метою припинення вказаних дій потерпілої, завдав декілька ударів кулаком та невстановленим в ході досудового розслідування предметом, що тримав у руці, в область голови потерпілої ОСОБА_5 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді гематом обличчя праворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вилучивши грошові кошти і маючи реальну можливість розпоряджатися та користуватись ними, обвинувачений ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1300 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, суду повідомив, що 17.06.2020 року протягом дня спілкувався з ОСОБА_5 , вживали слабоалкогольні напої. Ввечері о 20.00 годині, перебуваючи на території лікарні, вони сварились, він жартома схопив сумку потерпілої та витягнув з неї гроші ОСОБА_5 , став розмахувати ними перед нею та дратувати її. Потерпіла ОСОБА_5 не сприйняла його жарти, почала нервувати, стала просити повернути гроші, голосно кричати, потім кинула в нього мобільний телефон та попала в голову. Він розлютився та вдарив потерпілу по обличчю справа у щелепу коробкою з-під мобільного телефону, яку тримав в руках, декілька разів. Потерпіла відбігла від нього до перехожої, просила викликати поліцію, він направився за нею, щоб владнати стосунки та повернути гроші, проте ОСОБА_5 покинула територію лікарні, а гроші останньої залишились в нього, загальна сума була приблизно 1200 гривень. Чому не повернув гроші в той же день чи на наступний обвинувачений пояснити не зміг, стверджував, що кошти забрав у потерпілої з метою пожартувати над останньою, ніякої корисної мети не переслідував, а вдарив коробкою ОСОБА_5 лише у відповідь, після отримання удару мобільним телефоном від потерпілої. З моменту вказаних подій з потерпілою не спілкувався, викрадені гроші повернув поштовим переказом. В скоєному кається.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 17.06.2020 року дійсно вдень спілкувалась з обвинуваченим. Ввечері знову зустрілись, сиділи на лавці на території лікарні, до цього в банкоматі вона зняла грошові кошти з банківської картки у розмірі 1300 гривень, які поклала до сумки. Під час спілкування обвинувачений, побачивши гроші в сумці, поліз всередину, вона зробила йому зауваження, спокійно попрохала повернути гроші. Обвинувачений не реагував на її прохання, вона стала просити перехожих викликати поліцію. Коли обвинувачений це почув, він спочатку рукою, потім двічі коробкою з-під мобільного телефону вдарив її по обличчю. Вона звернулась за допомогою до жінки, яка перебувала неподалік, вона стала уводити її від обвинуваченого. В неї відкрилась кровотеча з розбитої губи та з`явився набряк на обличчі. Вказана жінка відвела її до приймального відділення лікарні, де їй надали допомогу. Обвинувачений нещодавно поштою переказав їй викрадені гроші. При визначенні покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_6 під час допиту в судовому засіданні пояснила, що 17.06.2020 року ввечері поверталась додому з дитиною та проходила по території міської лікарні №4. Неподалік приміщення моргу побачила потерпілу та обвинуваченого, які між собою спілкувались. Коли вони майже зрівнялись, потерпіла підбігла до неї та попросила телефон, щоб зателефонувати в поліцію. Вона відмовила надати телефон, проте сама викликала поліцію. ОСОБА_5 розказала, що обвинувачений викрав в неї гроші та мобільний телефон. Коли вона викликала поліцію обвинувачений підійшов до неї та потерпілої, віддав останній мобільний кнопковий телефон. Між ОСОБА_5 та обвинуваченим була словесна перепалка, потерпіла просила повернути їй гроші Обвинувачений, розмахуючи руками, вдарив в обличчя ОСОБА_5 , розсікши губу у потерпілої. В процесі сварки потерпіла кинула телефон в бік, від чого він розпався на частини. Обвинувачений ще один раз коробкою з-під мобільного телефону вдарив потерпілу в область обличчя справа, від чого майже одразу з`явився синець. Після обвинувачений розвернувся та пішов в прохід в бік вул.Новоросійська, а вона разом з потерпілою пішли до головного в`їзду в лікарню, де їх чекали поліцейські. Дії обвинуваченого не були схожі на жарти, вона, як перехожа, сприймала його дії як реальні, ніяких грошей у обвинуваченого вона під час конфлікту не бачила, також не бачила, щоб останній повертав гроші ОСОБА_5 .

Судом були досліджені наступні докази.

Так, згідно витягу з кримінального провадження №0001083 /а.п.23/ 18.06.2020 року Павлоградським ВП ГУНП в Дніпропетровській області були внесенні відомості в ЄРДР про те, що 17.06.2020 року о 21.00 годині невідома особа, знаходячись за адресою: м.Павлоград, вул.Дніпровська, 541, - відкрито заволоділа майном, поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, яке належить ОСОБА_5 .

Відповідно до рапортів поліцейських від 17.06.2020 року 17.06.2020 року зі служби «102» надійшли два повідомлення про відкрите викрадення майна у потерпілої ОСОБА_5 з нанесенням тілесних ушкоджень: одне від свідка ОСОБА_6 , інше з лікарні з приймального відділення /а.п.24-25/.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.06.2020 року /а.п.26/ потерпіла ОСОБА_5 звернулась до поліції з усною заявою про те, що 17.06.2020 року о 21.00 годині гр. ОСОБА_3 на території міської лікарні із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, відкрито заволодів грошовими коштами та мобільним телефоном.

Під час огляду 17.06.2020 року місця події: ділянки місцевості неподалік будівлі моргу на території міської лікарні №4 за адресою: м.Павлоград, вул.Дніпровська, 541, була виявлена дерев`яна лавка, де відбулись інкриміновані події. Потерпіла ОСОБА_5 добровільно для огляду надала жіночу сумку, з якої були викрадені речі. Ніяких пошкоджень на сумці не було виявлено, з місця злочину нічого не вилучалось. Про що було складено протокол огляду місця події від 17.06.2020 року з фототаблицею /а.п.27-29/.

Згідно довідки травмпункту КНП «ПЛІЛ» ПМР №6054 від 17.06.2020 року, потерпіла ОСОБА_5 звернулась за медичної допомогою до вказаного медичного закладу, де був встановлений попередній діагноз: «забій, гематома обличчя». Травма кримінальна, 17.06.2020 року о 20.40 годині побита відомою особою /а.п.46/.

Відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи №133 від 26.06.2020 року /а.п.30-31/, згідно довідки з травмпункту та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематом обличчя праворуч, які утворились по ударному механізму від дії тупого (тупих) предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження утворилось не менш як від однієї травматичної дії тупого твердого предмету, або при ударі об такий, характерологічні особливості травмуючого предмета у виявлених тілесних ушкодженнях не відобразились. Враховуючи анатомічну ділянку виявлених тілесних ушкоджень у вигляді гематоми обличчя праворуч, тілесні ушкодження знаходяться у доступній анатомічній ділянці для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту.

Згідно протоколу огляду предмету від 30.06.2020 року та додатків /а.п.32/ слідчим за участі потерпілої ОСОБА_5 було оглянуто за добровільною згодою останньої мобільний додаток програми «Приват24». При вході в систему програми за допомогою смартфону встановлено, що на екрані мається номер карти НОМЕР_1 з написом «Карта Юніора» з залишком рахунку. При відкритті руху коштів встановлено, що 17.06.2020 року о 16.59 годині на вказану картку було надходження грошових коштів у сумі 1500 гривень, в цей же день о 19.21 годині в банкоматі по вул. Західно-Донбаська,13 м.Павлограда відбулось зняття грошових коштів у розмірі 1313 гривень. За поясненнями потерпілої викрадені грошові кошти обвинуваченим раніше знаходились на вказаній банківській карті, з якої були знятті нею безпосередньо перед вчиненням злочину. Під час огляду були зроблені скріншоти з екрану мобільного телефону руху коштів та роздруковані за допомогою комп`ютерної техніки /а.п.33/.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 25.06.2020 року свідок ОСОБА_6 вказала на фотографію, на якій зображений обвинувачений ОСОБА_3 та повідомила, що впізнає чоловіка, на якого 17.06.2020 року вказала потерпіла ОСОБА_5 та розповіла, що саме ця особа заволоділа її грошима на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що було складено протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.06.2020 року /а.п.34-35/.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 30.06.2020 року /а.п.36-39/, слідчим за участі понятих, потерпілої ОСОБА_5 з метою перевірки та уточнення її показів був проведений слідчий експеримент, під час якого потерпіла показала обставини інкримінованого обвинуваченому злочину. Так, 17.06.2020 року о 19.21 годині вона, проходячи біля банкомату по вул. Західно-Донбаська, 13 м.Павлограда, зняла грошові кошти в сумі 1300 гривень купюрами 2 штуки по 500 гривень, 200 гривень та 100 гривень. Вказані гроші поклала до своєї жіночої сумки. Знаходячись на території міської лікарні №4 неподалік будівлі моргу, вона зустріла обвинуваченого ОСОБА_3 , який попросив у неї цигарку. Вони разом присіли на лавку та стали палити. Після обвинувачений знову попросив в неї цигарку, коли вона знову відкрила сумку, обвинувачений, можливо побачивши гроші в сумці, вихватив цю сумку та став ошукувати її, забрав гроші. Вона стала просити обвинуваченого ОСОБА_3 повернути гроші, на що останній сказав, що ніяких грошей він не брав, і вона нічого не докаже. Вона звернулась до перехожої, попросила телефон для виклику поліції, все їй розповіла. Жінка сама зателефонувала до поліції. Обвинувачений, почувши все, підійшов до неї, віддав кнопковий телефон, один раз вдарив рукою в обличчя, розбивши губу з правої сторони. Потім завдав ще одного удару рукою, можливо кулаком, в праву сторону голови. На її прохання повернути грошові кошти обвинувачений не реагував, говорив, що не віддасть їх. Після чого знову завдав їй удару в область голови справа коробкою з-під телефону, яку обвинувачений тримав в руці. Обвинувачений пішов в бік вул.Новоросійська м.Павлограда, не став чекати приїзду поліції. Перехожа відвела її до лікарні. Слідчий експеримент фіксувався на камеру смартфону, після чого запис було перекопійовано з карти пам`яті на цифровий носій.

Аналогічні обставини були встановлені під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_6 , яка також повідомила, що 17.06.2020 року стала свідком побиття потерпілої обвинуваченим. Проходячи міською лікарнею, до неї звернулась потерпіла з проханням надати мобільний телефон для виклику поліції, повідомила, що обвинувачений, який перебував разом з нею на лавці, забрав в неї гроші та мобільний телефон. При цьому потерпіла зверталась до обвинуваченого та в її присутності просила повернути гроші. Обвинувачений підійшов до потерпілої, при цьому вона перебувала між вказаними особами. Під час сварки обвинувачений, розмахуючи руками, завдав одного удару рукою в обличчя потерпілої, розбивши губу, від чого розпочалась кровотеча. Обвинувачений повернув мобільний телефон потерпілої. В ході сварки потерпіла кинула мобільний телефон в обвинуваченого. Коли обвинувачений знову перебував навпроти ОСОБА_5 він вдарив останню коробкою з-під телефону в обличчя в районі правового ока, від чого утворився синець. Після обвинувачений пішов з місця злочину, а вона разом з потерпілою направились до лікарні. Грошей у обвинуваченого під час конфлікту вона не бачила. Проведення слідчої дії фіксувалось на камеру смартфону. Про що було складено слідчим протокол слідчого експерименту від 30.06.2020 року /а.п.40-43/.

Аналогічні обставини були встановлені судом під час перегляду відеозаписів слідчих експериментів за участі потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи №137-д від 30.06.2020 року, враховуючи анатомічне розташування тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_5 можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на котрі вказує потерпіла ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за їх участю /а.п.44-45/

Надана обвинуваченим квитанція поштового перекладу підтверджує факт повернення викрадених грошей у сумі 1300 гривень потерпілій ОСОБА_5 07.07.2020 року /а.п.54/

Суд, проаналізувавши покази обвинуваченого, що були надані в судовому засіданні про те, що ніякого умислу у нього на заволодіння коштів потерпілої ОСОБА_5 не було, а гроші забрав у потерпілої жартома, шуткуючи, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також з іншими доказами кримінального провадження, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні злочину, - робить висновок про те, що покази обвинуваченого неспроможні, не логічні. Тому покази обвинуваченого в цій частині суд визнає способом захисту від пред`явленого обвинувачення.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні в своїх показаннях зазначила, що дії обвинуваченого були направлені саме на заволодіння її грошовими коштами, ніякої згоди на їх вилучення з сумки вона не надавала, не дозволяла їх забирати. Всі дії для неї не були жартом, вона їх сприймала як реальні. Вона декілька разів благала повернути гроші, які обвинувачений ігнорував. Тілесні ушкодження, виявлені на обличчі потерпілої, обвинувачений завдав під час заволодіння грошима. Викрадені гроші були їй повернуті обвинуваченим лише після направлення обвинувального акту до суду.
Свідок ОСОБА_6 також повідомила суду, що була очевидцем дій обвинуваченого стосовно потерпілої ОСОБА_5 , і це не було схоже на жарти. Потерпіла звернулась до неї за допомогою, саме вона викликала поліцію, чула, що потерпіла декілька разів зверталась до обвинуваченого з вимогою повернути викрадені гроші. Вона бачила, як обвинувачений наносив удари руками та коробкою з-під мобільного телефону в обличчя потерпілої. Після чого обвинувачений, не дочекавшись приїзду поліції, покинув місце злочину, не повернув грошові кошти та пішов.
Показання потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_6 та зібрані стороною обвинувачення письмові докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, тому і покладені в основу вироку. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки повністю підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесення його до категорії тяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисні злочини, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, а також добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку. Щире каяття як обставина, на яку неодноразово вказував обвинувачений в своїх промовах, в якості пом`якшуючої покарання, судом не може бути визнана такою виходячи з наступного. Відшкодування завданого збитку лише частково свідчить про наявність щирого каяття. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. За весь час розгляду провадження в суді обвинувачений пояснював, що ніякого злочину не вчиняв, це були його жарти над потерпілою, лише на стадії судового розгляду відшкодував завдані збитки, тобто відверте визнання обвинуваченим своєї провини судом не було встановлено.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Зазначений в обвинувальному акті рецидив злочинів, як обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не може бути визначена такою обставиною, виходячи з наступного:
Відповідно до роз`яснень пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Оскільки попередні непогашені судимості обвинуваченого ОСОБА_3 за умисні корисні злочини стали підставою для притягнення його за кримінальним законом, який передбачає відповідальність за повторний злочин, то в такому разі суд ще раз враховувати рецидив злочинів як обставину, що обтяжує покарання, не може.

На підставі викладеного, за сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, відсутності будь-яких претензій з боку потерпілої, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, наявності пом`якшуючої покарання обставини, відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізолювання його від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1