Справа № 515/1214/20
Провадження № 1-кп/515/32/21
Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

18 січня 2021 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області мате- ріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12 00928 від 19.08.2020 р., за обвинуваченням

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.

Нове Татарбунарського району Одеської області, українця,

громадянина України, військовозобов`язаного, з середньою

освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину,

не судимого, працюючого на посаді працівника з облугову-

вання будівлі Комунального закладу "Нерушайської ЗОШ І-

ІІІ ступенів", зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , про-

живаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2020 року приблизно о 06 год. ОСОБА_6 приступив до експлуатації мотоблоку мар- ки «ZUBR» JR-Q-78, без реєстраційного номеру, який відноситься до самохідних машин, з саморо- бним причепом. Раніше проходивши навчання на курсах водія та в 2004 році отримавши посвідче- ння водія на право на керування транспортними засобами категорії «А,В,С», ОСОБА_6 достеме- нно знаючи, що перевозити пасажирів у причепі заборонено, допустив пасажира ОСОБА_7 у саморобний причеп, який необладнаний місцями для сидіння та повністю наповнений тюками з соломою, чим допустив порушення вимог п.21.1, п.п. «а» п.21.11 Правил дорожнього руху Украї- ни (веденні в дію 01.01.2002 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10. 10.2001 р.), згідно яких: п.21.1 «Дозволяється перевозити пасажирів у транспортному засобі облад- наному місцями для сидіння в кількості, що передбачена технічною характеристикою так, щоб во- ни не заважали водієві керувати транспортним засобом і не обмежували оглядовість, відповідно до правил перевезення»; п.21.11 «Забороняється перевозити: а) пасажирів поза кабіною автомобіля (крім передбачених цими Правилами випадків перевезення пасажирів у кузові вантажного автомо- біля з бортовою платформою або в кузові-фургоні, призначених для перевезення пасажирів), у ку- зові автомобілясамоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпри- чепі, в причепі-дачі, в кузові вантажного мотоцикла».

Експлуатуючи мотоблок «ZUBR» JR-Q-78 з саморобним причепом, ОСОБА_6 керував у світ- лу пору доби, в умовах необмеженої видимості та здійснював рух по полю від с.Нерушай в бік с. Глибоке у напрямку грунтової дороги в Татарбунарському районі Одеської області з невстановле- ною досудовим слідством швидкістю руху.

Діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, а саме, передбачаючи можливі- сть настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розрахував на їх відвернення, ОСОБА_6 був неуважним, рух керованого мотоблоку постійно не контролював, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував та своєчасно не відреагував на її зміну, чим порушив вимоги п.1.5,п.п. «б» п.2.3 Правил дорожнього руху відповідно до яких:

п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати не безпеку чи перешкоду для руху загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріаль- них збитків»;

п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: п.п. «б» (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю ро зміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від ке- рування цим засобом у дорозі».

Здійснюючи подальший рух, на відстані 3 км від с.Нерушай, при виїзді з поля та русі через лі- сосмугу у напрямку грунтової дороги, відволікся від керування, заходів, що виключають виникне- ння та розвиток аварійної ситуації не вжив, а навпаки, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, спрямував мотоблок через ту частину дороги, де було просідання грунту, ос кільки ліворуч по ходу руху був пагорбок, потрапив колесом причепа у вибоїну, внаслідок чого Бо ОСОБА_8 , який знаходився пасажиром у причепі поверх тюків з соломою, випав з причепа на грунтове покриття та отримав тілесні ушкодження, з якими його було доставлено до реанімаційно- го відділення КНП «Татарбунарська ЦРЛ», де настала його смерть.

Смерть ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв`язку із виявленими у нього ті- лесним ушкодженнями у вигляді: садна на тім`яній області справа, крововиливів під м`якими тка- нинами голови в тім`яній області справа, вогнищевих крововиливів під м`якими мозковими оболо- нками великовогнищевого внутрішньо мозкового крововиливу в стовбурі головного мозку (ділян- ки деструкції у мозковій речовині і дрібні діапедезні і контузійні крововилови), переломів тіл ІІІ- ІУ шийних зребців з пошкодженням тканини спинного мозку та крововиливами, які в єдиному мо- рфологічному комплексі привели до розвитку шоку тяжкого ступеню, а смерть настала в результа- ті набрямку мозку.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у порушенні Правил дорожнього руху, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої настала смерть людини, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, і детально розповів про обставини заподіяного.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила факт дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої було смертельно травмовано її батька, зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має і просила не позбавляти його волі.

Обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорювались, тому судом, від- повідно до ч.3 ст.349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження доказів показів сві- дків, дослідження письмових доказів у повному обсязі, проти чого не заперечували учасники судо- вого провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився з тим, щоб судовий розгляд було обмежено його та по- терпілої допитом, дослідженням матеріалів, що стосуються його особи. Йому було роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оскаржити в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він, керуючи транс- портним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпіло- го.

При вирішенні питання про призначення покарання суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим, дані про його особу, прохання потерпілої не позбавляти обви- нуваченого волі та всі обставини справи.

ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, вперше притягу- ється до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характе- ризується за місцем проживання та місцем роботи (а.с.56, 57).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин, а також приймаючи до уваги те, що обвинувачений прожи- ває у сільській місцевості і має господарство, для обслуговування якого (обробка земельної ділян- ки, перевіз вантажів тощо) ним придбано згаданий транспортний засіб, використання якого мож- ливе за наявності права на його керування, суд вважає можливим при призначенні покарання не за стосовувати до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування тра нспортними засобами

Враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність об ставин, що його обтяжують, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого мож- ливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст.75 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передба- чені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Також, при вирішенні питання про призначення покарання суд враховує досудову доповідь сто- совно обвинуваченого, підготовлену Татарбунарським районним сектором філії Державної уста- нови "Центр пробації", відповідно до якої, даний орган вважає за можливе виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства (а.с.27-29).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати за проведення судової експертизи в розмірі 653,76 грн. (а.с.39) підлягають стяг- ненню з обвинуваченого в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, пе- редбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі ст- роком на 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В силу ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з вип- робуванням строком на 2 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Сплив іспитового строку для засудженого відраховувати з 18 січня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судові вит- рати в сумі 653,76 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 21.08.2020 р. на речові докази у справі мотоблок марки «ZUBR» JR-Q-78 та саморобний при- чеп, які повернути власнику ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про- голошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1