Справа № 466/3910/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001379 від 14 травня 2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого, а саме: 26.09.2017 Шевченківським районним судом м. Львова за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн., яке 13.02.2019 замінено ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова на 100 годин громадських робіт; 02.06.2020 Шевченківським районним судом м. Львова за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 засуджений 26.09.2017 вироком Шевченківського районного суду м. Львова у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Засуджений ОСОБА_4 у встановлений законом термін штраф не сплатив, а тому ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13.02.2019 йому замінено покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. на покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Після чого, 19.01.2020 ОСОБА_4 у відповідності до п.7 глави 2 розділу IV Наказу №272/5 від 29.01.2019 «Про затвердження порядку здійснення нагляду та проведення соціально виховної роботи із засудженими до покарань не пов`язаних з позбавленням волі», відповідальною посадовою особою Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області роз`яснено порядок виконання покарання у виді громадських робіт, повідомлено, що останній у відповідності до ч.1 ст. 37 Кримінального виконавчого кодексу України зобов`язаний додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для них об`єктах і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування зазначеного вище покарання та видано направлення у ЛКП «Варшавське 407» для відбування покарання у виді громадських робіт, починаючи з 20.01.2020.

Однак, ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та в порушення обов`язків, визначених ст. 37 КВК України, 20.01.2020 не приступив до виконання призначеного судом покарання у виді громадських робіт без поважних причин.

У зв`язку із наведеним, 07.04.2020 ОСОБА_4 у відповідності до ч.1 ст. 40 КВК України письмово попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності у разі подальшого ухилення від відбування вищевказаного покарання.

07.04.2020 ОСОБА_4 повторно видано направлення в ЛКП « Варшавське 407» для відбування покарання у виді громадських робіт, починаючи з 08.04.2020.

Однак, ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та в порушення обов`язків, визначених ст. 37 КВК України, 08.04.2020 не приступив до виконання призначеного судом покарання у виді громадських робіт без поважних причин.

05 травня 2020 року ОСОБА_4 повторно видано направлення в ЛКП « Варшавське 407» для відбування покарання у виді громадських робіт, починаючи з 06.05.2020.

Однак, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, в порушення обов`язків, визначених ст. 37 КВК України, так і не приступив до виконання призначеного судом покарання у виді громадських робіт без поважних причин, на виклики Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області не з`являвся, чим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт та продовжує ухилятися від відбування вказаного покарання по даний час.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно не відбув покарання у виді громадських робіт, які були призначені йому судом. У вчиненому щиро кається та просить його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 . Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні злочину повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0001379.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена та його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, а саме в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно з ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину і обставин його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При обранні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, враховує наслідки та обставини вчиненого ним злочину.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У цій ситуації, про можливість належної соціалізації обвинуваченого та допустиму репутацію свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, поведінку під час та після вчинення кримінального правопорушення, а саме сприяння слідству та суду в установленні об`єктивної істини, розкаяння у вчиненому, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Тим паче, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним злочину, відсутність обставин, що обтяжує покарання, особу винуватого, щире каяття, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, у виді арешту.

На підставі ст. 72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2020 року у вигляді 120 годин громадських робіт перевести в 15 днів арешту, з розрахунку один день арешту відповідає восьми годинам громадських робіт.

На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднати ОСОБА_4 невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2020 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 по справі не обирався.

Речовий доказ по справі, а саме особову справу №4/2019 відносно ОСОБА_4 слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд ,

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк один місяць.

На підставі ч.4 ст.70, ст. 72 КК України частково приєднати ОСОБА_4 невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2020 року, визначити остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

Речовий доказ по справі, а саме особову справу №4/2019 відносно ОСОБА_4 слід зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1