Провадження №1-кп/447/329/20
Справа №447/2613/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2020 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під № 0000038 від 11.08.2020 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ходорів, Жидачівського району, Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, з повною середньою освітою, офіційно непрацюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2

за ч.1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08.02.2002 року, зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 29.01.2002 року та до їх повноліття. Заборгованість з січня 2002 по липень 2018 становить 113524, 36 грн.

Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про вищевказане рішення суду, а також, будучи попередженим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новороздільського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Львівській області про обов`язок сплати боргу з аліментів та про кримінальну відповідальність у разі його несплати, злісно ухилився від сплати аліментів за період з 29.01.2002 по 18.08.2018, що проявилося в тому, що він добровільно рішення суду не виконував, являючись працездатним тривалий час не працював, з приводу працевлаштування в Новороздільську міську філію Львівського обласного центру зайнятості не звертався та, відповідно, не ставав на облік як безробітній, засобів щодо погашення наявної за ним заборгованості з виплати зазначених стягнень не вживав, умисно про суму тимчасових заробітків та інших джерел доходів державного виконавця не повідомляв, та при цьому до державного виконавця на виклики не з`являвся, грубо порушуючи зобов`язання з утримання дітей до їх повноліття, покладені на нього як на батька відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, тим самим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей, що призвело до утворення заборгованості в сумі 113524,36 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці платежів, призначених рішенням Миколаївського районного суду Львівської області.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 164 КК України визнав повністю, однак від дачі показів відмовився. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини та перевіривши докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2статті 12 КК Українивизначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується типово, раніше не судимий.

За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфікується кримінальний проступок.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесять) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений у порядку та строки передбачені ст. 394,395 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1