Єдиний унікальний номер 730/237/17
номер провадження № 1-кп/728/101/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмач кримінальне провадження №0000712 від 05.12.2016 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого різноробочим у ТОВ «Скіфія-1», не одруженого, раніше судимого 26.04.2016 Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 120 годин громадських робіт, покарання повністю відбуте 16.08.2016,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У ніч на 05.12.2016 ОСОБА_5 , знаходячись в житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_2 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс декілька ударів ногою в область тулуба, а саме живота та грудної клітки ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у виді закритої поєднаної травми грудей та живота: синців грудної клітки, ділянок крововиливів у м`які тканини лівої половини грудей, закритого локального перелому 10-го лівого ребра по задньо-пахвовій лінії, розриву капсули та пульпи селезінки з крововиливом у черевну порожнину, які у комплексі привели до розвитку загрозливого життю явища у виді гострої крововтрати, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті потерпілого ОСОБА_7 .

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю і Суду пояснив, що дійсно, на початку грудня 2016 року він в нічний час знаходився у гостях у потерпілого, де разом з останнім та іншими особами вживав спиртні напої. ОСОБА_7 він ударив після того, як той почав бити свою співмешканку. Удари ОСОБА_7 він наносив ногою в область живота та грудень, після цього вони разом ще вживали спиртні напої, а потім лягли спати. Вранці виявилось, що ОСОБА_7 помер.

Обвинувачений запевнив, що у скоєному щиро кається; просить суд суворо не карати, запевнив, що відшкодовує потерпілому та цивільній дружині померлого завдані збитки, попросив вибачення, примирився з ними, зробив для себе правильні висновки і не допустить подібних дій у майбутньому.

Потерпілий у судове засідання жодного разу не з`явився, надав заяву, у якій вказав, що претензій до ОСОБА_5 не має та просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі; цивільний позов у справі не заявляв.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в Суда немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, Суд вважає за доцільне не проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Окрім того, Суд з`ясував, що учасники провадження правильно розуміють зміст наданих їм прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Заслухавши обвинуваченого, з`ясувавши думку прокурора та захисника, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_5 , Суд приходить до висновку, що його винуватість в пред`явленому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, Суд вважає, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_5 , Суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.

Як особа, ОСОБА_5 за місцем проживання негативних характеристик не має, за останніми місцями роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра, не одружений, офіційно працевлаштований, займається волонтерською діяльністю, критично ставиться до вчиненого ним діяння, що вказує на усвідомлення ним небезпеки скоєного кримінального правопорушення, має на утриманні непрацездатну матір, яка має захворювання, з приводу якого перебуває на обліку у сімейного лікаря та потребує постійного лікування, нагляду та догляду.

Згідно з висновками судово-психіатричних експертиз від 07.02.2017 № 120 та №121 у ОСОБА_5 має місце органічний емоційно-лабільний розлад особистості (F 06.0 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), ознаки якого у нього були і в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, йому не показане застосування примусових медичних заходів. У ОСОБА_5 не виявлено психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, протиалкогольне лікування йому не показане.

Разом з тим, Суд не бере до уваги одну із довідок-характеристик, виданих Борзнянською міською радою, зокрема від 12.10.2020, оскільки вказаний документ не містить відповідних реквізитів та печатки.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є його щире каяття, наявність на утриманні непрацездатної матері, примирення з потерпілим, відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 і яка охоплена обвинуваченням, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного та позиції потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляв та просив не позбавляти ОСОБА_5 волі, з огляду на бажання і прагнення ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, що на переконання Суду у сукупності також пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, Суд вважає за можливе при призначенні покарання за скоєння вказаного злочину застосувати до ОСОБА_5 норми ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.121 КК України.

Окрім того, Суд, при призначенні ОСОБА_5 покарання керується принципами законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та враховує позицію прокурора та потерпілого щодо можливості ОСОБА_5 виправитись без ізоляції від суспільства, поведінку ОСОБА_5 у ході досудового розслідування та судового розгляду, відсутність у відношенні ОСОБА_5 компрометуючих даних за місцем проживання, наявність постійного місця проживання та позитивної характеристики від громадської організації, у якій він виконує функції соціального волонтера по догляду за особами з обмеженими функціональними можливостями.

Беручи до уваги вищевикладене та з урахуванням того, що призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України не виключає можливості звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, Суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, який має бути максимальним у межах встановлених законом, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що на думку Суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Підстав для обрання у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили Суд не вбачає.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України, Суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком суду з випробуванням з іспитовим строком в 3 (три) роки, зобов`язавши його відповідно до ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази по справі - джинси та кофту, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Борзнянського ВП Бахмацького ВП - повернути потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1