Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4844/20
Провадження 1-в/711/340/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_6 щодо відмови у реєстрації адміністрації СІЗО засобу рухомого (мобільного) зв`язку, -

в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про зобов`язання адміністрації СІЗО № 30 м. Черкаси зареєструвати належним чином власний мобільний телефон ОСОБА_6 з подальшим використанням за призначенням, узгодити належним чином з засудженим тривалість телефонної розмови без обмеження їх кількості протягом розумного і достатнього часу. Клопотання мотивує тим, що він відповідно до Правил внутрішнього розпорядку установ СІЗО, ст.110 КВК України має право користуватися власним мобільним телефоном під час реалізації права на телефону розмову у встановленому розпорядком дня час, крім приймання їжі та безперервного сну.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити в задоволені клопотання та пояснив, що відповідно до Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року № 1769/5, засудженому ОСОБА_6 не передбачено існування власного мобільного телефону, оскільки СІЗО не є виправним центром.

Заслухавши засудженого, адвоката, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, особову справу засудженого, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КВК України, засудженим надається, в тому числі й під час перебування в стаціонарних закладах охорони здоров`я, право на телефонні розмови (у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку) без обмеження їх кількості під контролем адміністрації, а також користуватися глобальною мережею Інтернет. Телефонні розмови оплачуються з особистих коштів засуджених. Телефонні розмови між засудженими, які перебувають у місцях позбавлення волі, забороняються. Телефонні розмови та користування у глобальній мережі Інтернет оплачуються з особистих коштів засуджених. Телефонні розмови проводяться протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну, а за необхідності та за погодженням з адміністрацією - у будь-який час.

Згідно пунктів 1, 2 частини 4 розділу 7 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року № 1769/5, відповідно до статей 51, 59, 107, 110, 151 КВК засудженим, залишеним у СІЗО для роботи з господарського обслуговування; особам, засудженим до обмеження волі, які на підставі статті 57 КВК підлягають направленню до місця відбування покарання; особам, засудженим до арешту, позбавлення волі, довічного позбавлення волі, вироки щодо яких набрали законної сили і які на підставі статті 87 КВК підлягають відправленню до установ виконання покарань; засудженим, вироки щодо яких набрали законної сили, які на підставі статті 90 КВК тимчасово залишені в СІЗО або переведені до СІЗО з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або виправної колонії, за винятком осіб, щодо яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з іншим кримінальним провадженням, у тому числі й під час перебування в стаціонарних закладах охорони здоров`я, надається право на телефонні розмови у мережах фіксованого або рухомого (мобільного) зв`язку без обмеження їх кількості під контролем персоналу СІЗО, а також користуватися мережею Інтернет. Для проведення телефонних розмов у визначеному адміністрацією СІЗО місці встановлюються таксофони та забезпечується наявність засобів рухомого (мобільного) зв`язку, які знаходяться на обліку СІЗО. Телефонні розмови проводяться за рахунок засудженого протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну. За потреби та за погодженням з адміністрацією СІЗО телефонна розмова може бути надана у будь-який час.

Частиною 4 статті 107 КВК України передбачено, що засудженим, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, забороняється, зокрема, придбавати, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії, продавати, дарувати або відчужувати в інший спосіб на користь інших осіб предмети, вироби і речі, що перебувають в особистому користуванні.
Згідно Переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (додаток 6 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014р. №2186/5), до таких предметів відносяться, зокрема, і мобільні телефони.
Як встановлено, ОСОБА_6 утримується у СІЗО. Отже, на нього не може розповсюджуватися право на реєстрацію власного мобільного телефону з подальшим його використанням ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що ОСОБА_6 не має права мати власний зареєстрований мобільний телефон з подальшим використанням за призначенням.

На підставі ст. ст. 110, 112 КВК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У скарзіОСОБА_6 щодо відмови у реєстрації адміністрації СІЗО засобу рухомого (мобільного) зв`язку відмовити.

Повний текст буде проголошений 07.08.2020.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1