ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4348/19 Номер провадження 11-кп/814/297/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст. 289 КК- Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

та обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001378 за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 12.09.2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Полтава, який має середню освіту, одруженого, працюючого за цивільними угодами, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку терміном на 1 рік і 6 місяців, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 7500 грн.в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі 1884 грн. 12 коп. за проведення судових експертиз.

Припинено дію ухвали Київського районного суду м.Полтави від 12.06.2019 року та скасовано арешт майна.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 10.06.2019 року близько 05-00 год., перебуваючи неодалік будинку АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, без дозволу власника, не маючи права на користування транспортним засобом, шляхом зламу замку лівих дверей водія, проник до салону автомобіля марки "ВАЗ" модель 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , 1974 року випуску, бежевого кольору, що знаходився неподалік вказаного будинку та шляхом з`єднання дротів від замку запалення запустив двигун вказаного автомобіля та незаконно заволодів автомобілем марки "ВАЗ" модель 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , 1974 року випуску, бежевого кольору, належним ОСОБА_10 .. Після цього, ОСОБА_8 , заволодівши вказаним автомобілем, з місця вчинення злочину зник, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 9337,37 грн.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор Полтавської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 289 КК України у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки. При цьому врахувати обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення злочину особою у стані алкогольного сп`яніння.

В обгрунтування зазначає, що суд безпідставно виключив обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували доводи прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Апеляційний суд переглядає вирок у межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.

Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенню, кваліфікованому за ч.1 ст.289 КК України, в зв`язку з чим, керуючись ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження його винуватості за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, на яких ні сторона обвинувачення, ні обвинувачені, ні потерпілий ОСОБА_10 не наполягали. Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його дій за вказаними нормами КК України у апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора про визнання судом обставиною, що обтяжує покарання, а саме вчинення ОСОБА_8 злочину в стані алкогольного сп`яніння» відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про гаступне.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому місцевий суд визнав доведеним, інкримінував ОСОБА_8 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, але не визнав дану обставину такою, що обтяжує покарання обвинуваченого, в обвинувальному акті.

Але, не дивлячись на це зазначена обставина підтверджується показами самого обвинуваченого, який зазначив, що він напередодні вчинення злочину вживав алкогольні напої. Також, обвинувачений підтвердив той факт, що саме стан алкогольного сп`яніння «підштовхнув» його до вчинення злочину.

Разом з цим, суд першої інстанції, встановивши факт вчинення особою злочину в стані алкогольного спяніння, без будь-якого обгрунтування не визнав дану обставину такою, що обтяжує покарання, у звязку з чим колегія суддів вважає, що в цій частині апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість, апеляційний суд вважає їх неспроможними, так як суд при призначенні покарання врахував завзначені в апеляційній скарзі обставини.

Зідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно біти адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що при прийнятті рішення про призначення покарання суд першої інстанції повністю дотримався зазначених вимог закону та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Питання про призначення обвинуваченому більш суворого покарання в апеляційній скарзі прокурора не ставиться, не вбачає підстав для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання і колегія суддів, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку в цій частині.

Що стосується доводів прокурора про збільшення терміну іспитового строку при звільненні від відбування покарання, то апеляційний суд вважає, що з врахуванням даних про особу обвинуваченого не вбачається підстав для збільшення на шість мясців терміну іспитового строку.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді даного кримінального провадження судом першої інстанції колегією суддів не встановлено, а тому підстав для скасування вироку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376,405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Визнати обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 - «вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння».

В іншій частині вирок Київського районного суду м. Полтава від 12.09.2019 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення, але може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_11 .