Справа № 461/6492/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/948/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 серпня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арештуу нічний час доби щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 серпня 2020 року застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час доби з 22:00 години по 07:00 години наступної доби, терміном на два місяці.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
1. не залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час доби з 22:00 години по 07:00 години наступної доби без дозволу слідчого, прокурора або суду;
2. прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді;
3. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
5. утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , підозрюваними ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в межах даного кримінального провадження №0000904;
6. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що на підставі ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Визначено, що строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 17 жовтня 2020 року.
На ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 серпня 2020 року захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу.

В обгрунтування своїх вимог захисник зазначає про те, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не було враховано обставин, на які звертала увагу сторона захисту. Вказує на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, робота ОСОБА_7 на посаді інспектора ТОВ «Узлісся», яка є єдиним джерелом його доходів, з 26 березня 2020 року передбачає несення чергування вахтовим методом, а саме: працівники напередодні заступлення на чергування здають тести на Ковід-19 і в разі негативного тесту допускаються на підприємство, де несуть чергування протягом тижня, з проживанням у гуртожитку підприємства, без можливості залишення меж підприємства. Тобто застосування щодо ОСОБА_7 домашнього арешту у нічну пору доби, по суті, позбавляє його єдиного фінансового доходу, а також фінансового доходу його матері-пенсіонерки, єдиним годувальником якої є ОСОБА_7 .

Вказує, що в матеріалах кримінального провадження немає тієї сукупності доказів, які ь забезпечували критерій достатності для досягнення обгрунтованості підозри. Наявні у справі докази лише вказують на факт, що 14 березня 2019 року невідомі особи обмежили право на вільне пересування ОСОБА_9 , між тим, можливо, завдали йому тілесних ушкоджень певного ступеня тяжкості. Проте у жодному з документів ствердно не йде мова про те, що ОСОБА_7 був учасником таких дій. Понад рік триває досудове розслідування, однак відсутня експертиза, яка б точно могла ідентифікувати причетних осіб за наявними відеоматеріалами. Таким чином, в органу досудового розслідування відсутні будь-які відомості, які б підтверджували присутність ОСОБА_7 на місці вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000904 від 15 березня 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України.

23 липня 2020 року ОСОБА_7 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
24 липня 2020 року ОСОБА_7 оголошено в розшук та отримано ухвалу слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до районного суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Слідчий суддя районного суду частково задовольнив дане клопотання та застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби - з 22:00 години до 07:00 години наступної доби - строком на два місяці.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту перевірялись під час розгляду клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухані доводи прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя районного суду з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, врахована тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що є підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доводи захисника підозрюваного, які зазначені в апеляційній скарзі щодо відсутності ризиків у даному кримінальному провадженні, які виправдовують застосування щодо ОСОБА_7 домашнього арешту, є необґрунтованими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Посилання апелянта на ті обставини, що суд належним чином не перевірив обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Зокрема, підозра щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального стверджується висновком експерта №183 від 18 березня 2019 року, за результатами проведення судово-медичної експертизи; протоколом проведення слідчого експерименту від 31 жовтня 2019 року; матеріалами, отриманими в ході здійснення тимчасового доступу до речей і документів ТРА «Вікторія Гарденс»; протоколом огляду відеоматеріалів, отриманих в ході в ході здійснення тимчасового доступу до речей і документів ТРА «Вікторія Гарденс» від 25 червня 2020 року; протоколом огляду інформації, отриманої від операторів мобільного зв`язку від 17 квітня 2020 року; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, проведених за участю потерпілого ОСОБА_9 від 25 червня 2020 року.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

При цьому колегія суддів, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за вчинення якого передбачена максимальна міра покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17 серпня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4