21.09.2020 Справа № 472/1096/19
н/п 1-кп/490/355/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
16 вересня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
під час розгляду обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000004, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими, -
В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Під час судового розгляду захисник ОСОБА_5 звернувся до суду із письмовим клопотанням про визнання доказів недопустими. В обгрунтування клопотання зазначає, що докази у кримінальному провадженні №0000004, а саме флешнакопичувачі, які є додатками до протоколів процесуальних дій жодним чином не ідентифіковані, а за такого заявник вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що вони отримані в позапроцесуальний спосіб, а відтак мають очевидні ознаки недопустимості. Крім того, захист зазначає, що під час допиту свідка ОСОБА_6 , він добровільно видав квитанції та чеки, які стороною обвинувачення додано до матеріалів кримінального провадження, хоча зазначені дії суперечать вимогам процесуального закону. Також певні додатки до протоколів ідентифіковані неналежним способом. Крім того, оригінали носіїв інформації та відповідні спеціальні технічні засоби, що використовувалися під час НСРД, не відкривались стороні захисту у порядку ст.290 КПК України.
Обвинувачений підтримав доводи захисника.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що в порядку ст.290 КПК України стороні захисту в повному обсязі надавалися матеріали кримінального провадження для ознайомлення, про що є відповідні протоколи про надання доступу до матеріалів кримінального провадження, крім того стороною захисту надається оцінка доказам, які ще не були досліджені судом, а тому дане клопотання є передчасним.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного.
Клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала (ст.350 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч.2 ст. 84 КПК України).
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Згідно з вимогами ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання (ч.ч.2, 3 ст.87 КПК України).
Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані (ч.4 ст.87 КПК України).
Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими (ст.89 КПК України).
Статтею 94 КПК України передбачено, що суд, зокрема, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
В той же час, встановлення очевидної недопустимості доказів на які посилається сторона захисту на цій стадії судового провадження без дослідження їх взаємозв`язку з іншими доказами є передчасним.
На даний момент, судовий розгляд знаходиться на стадії долучення стороною обвинувачення письмових доказів. Будь-яких підстав щодо встановлення очевидної недопустимості доказів, про які зазначає сторона захисту, на даний момент судом не встановлено. В той же час, питання щодо недопустимості вказаних доказів про що фактично йдеться в клопотанні від 17 серпня 2020 року, в силу вимог ч.1 ст.89 КПК України, буде вирішено у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження, із наданням оцінки цим доказам у сукупності з усіма доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Підстави для виклику в якості свідків всіх осіб, які були залучені до проведення негласних слідчих (розшукових) дій на даний момент відсутні, так як протоколи зазначених процееуальних дій та додатки до них судом не досліджено.
Керуючись ст.ст. 84, 89, 94,369-372 КПК України

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги за результатами розгляду кримінального провадження.
Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1