УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.08.2020, в рамках кримінального провадження №0000862 від 01.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

22 вересня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.08.2020, в рамках кримінального провадження №0000862 від 01.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в обґрунтування якого представник заявника зазначив наступне.

07 серпня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом OVA 380K д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 . Такий автомобіль поміщений на територію тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, смт. Макарів, вул. Стуса, 37.

Однак, такий арешт заявник вважає необґрунтованим з огляду на наступне. Так, необхідні слідчі дії щодо огляду даного автомобіля, проведення технічної експертизи виконані і на даний час відсутні підстави для утримуванні даного транспортного засобу під арештом.

Крім того, заявник вказує, що вантажний автомобіль марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом OVA 380K д.н.з. НОМЕР_2 використовувався і буде використаний виключно для перевезення вантажів при здійсненні ОСОБА_3 підприємницької діяльності, при цьому, в будь-який час при виникненні необхідності у проведенні повторних чи додаткових слідчих дій з даним автомобілем, ОСОБА_3 готовий надати органу досудового розслідування вказаний автомобіль.

При цьому, заявник звертає увагу у клопотанні, що автомобіль марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом OVA 380K д.н.з. НОМЕР_2 являється єдиним засобом його власника ОСОБА_3 для здійснення підприємницької діяльності та утримання сім`ї з малолітньою дитиною, що даний час є неможливим в зв`язку із знаходженням автомобіля під арештом на штраф майданчику, при цьому, власнику даного автомобіля ОСОБА_3 підозра не оголошувалась та зважаючи на обставини ДТП потреба у арешті вказаного автомобіля відпала.

Враховуючи наведене, заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000862 від 01.08.2020 за ч.2 ст.286 КК України, на автомобіль марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом OVA 380K д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Заявник, яким подано клопотання до суду, в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду клопотання був повідомлений завчасно та належним чином, жодних заяв та клопотань, в тому числі про відкладення судового розгляду, додаткових пояснень, до суду не надав.

Враховуючи стислі строки розгляду клопотань в порядку ст.174 КПК України, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути клопотання у відсутність заявника ОСОБА_3 , з урахуванням наявних у слідчого судді матеріалів.

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , за клопотанням якої накладено арешт, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Разом з тим, на електронну пошту від прокурора ОСОБА_4 надійшов лист, у якому зазначено, що всі експертизи та слідчі дії, в межах кримінального провадження №0000862, з автомобілем марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом OVA 380K д.н.з. НОМЕР_2 , проведені.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, матеріали які надійшли до суду в ході судового розгляду, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУ Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження №0000862 від 01.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом OVA 380K д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , з його поміщенням на територію майданчика тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, смт. Макарів, вул. Стуса, 37.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на зазначений автомобіль було накладено з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Як вбачається зі змісту клопотання та долучених до нього документів, з автомобілем марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом OVA 380K д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , на даний час проведено всі необхідні експертні дослідження та слідчі дії. Такі обставини також підтверджуються листом прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 .

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСі" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, оскільки жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, слідчий суддя вважає, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.

Крім того, слідчому судді не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Таким чином, аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту автомобіля марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом OVA 380K д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_3 належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки власником майна доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, а тому вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року, у кримінальному провадженні №0000862 від 01.08.2020 за ч.2 ст.286 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.08.2020, в рамках кримінального провадження №0000862 від 01.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.08.2020, в рамках кримінального провадження №0000862 від 01.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме на:

- автомобіль марки «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом OVA 380K д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 12 жовтня 2020 року о 08 годині 05 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1