справа № 488/3641/17
провадження № 1-кп/488/42/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Миколаївської області смт. Казанка, із середньою спеціальною освітою, працює неофіційно на приватних осіб, не одружений, фактично мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 10.08.2017 в ранковий час, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи на посаді менеджера зі збуту в Миколаївській філії ООО «ТМ Завод Центр-Сітка» у ФОП ОСОБА_5 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно усної домовленості з керівництвом ООО «ТМ Завод Центр-Сітка», знаходячись за адресою: м.Миколаїв. вул.8 Березня, отримав від реалізатора ПП «Дуднік» ОСОБА_6 від продажу сітки-рабиці 9 670 грн., про що зробив відповідний запис в зошиті клієнта, та в телефонному режимі повідомив директора Миколаївської філії ООО «ТМ Завод Центр-Сітка» ОСОБА_7 . Отримані гроші ОСОБА_4 повинен був помістити на зберігання до робочого сейфу, який знаходиться в філії ООО «ТМ Завод Центр-Сітка», розташованій за адресою: м.Миколаїв, вул.295 Стрілкової Дівізії 77в, однак, керуючись раптово виниклим, корисливим умислом, спрямованим на заволодіння грошовими коштами, скориставшись довірою потерпілого та зловживаючи нею, заволодів зазначеними грошовими коштами та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв ФОП ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 9 670 грн..
Обвинувачений вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, в судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставин заволодіння ним грошовими коштами у сумі 9 670 грн., належними ФОП ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою потерпілого, що мало місце 10.08.2017 під час його роботи на посаді менеджера зі збуту в МФ ООО «ТМ Завод Центр-Сітка» у ФОП ОСОБА_5 . Зазначені грошові кошти він отримав 10.08.2017 від продажу сітки-рабиці від реалізатора ПП «Дуднік» ОСОБА_6 , які повинен був помістити на зберігання до робочого сейфу філії ООО «ТМ Завод Центр-Сітка», однак заволодів ними, зловживаючи довірою потерпілого, та розпорядився на власний розсуд.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вона не заперечує.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються - в частині допиту представника потерпілого, свідків та дослідження письмових доказів. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Показання обвинуваченого, дані під час судового розгляду про обставини вчинення ним вищезазначеного злочину з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, відсутність тяжких наслідків; особу обвинуваченого - раніше не судимого, який посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує повне визнання вини, каяття у скоєному, активне сприяння обвинуваченого у розкритті злочину, відсутність тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При визначенні розміру штрафу суд враховує положення ч.1 ст. 5 КК України, відповідно до яких закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Виходячи з наведених положень, враховуючи, що санкцією ч.1 ст. 190 КК України в редакції, діючої на час вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, передбачалось покарання у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а з 1 липня 2020 року, після внесення змін Законом № 2617-УЇЇЇ від 22.2018 - від двох тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд застосовує положення ч.1 ст. 190 КК України в редакції, чинній на час вчинення кримінального проступку.
Потерпілим ФОП ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 заподіяної матеріальної шкоди у сумі 26 883 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги ФОП ОСОБА_5 визнав частково, у сумі 9 670 грн., посилаючись на те, що до викрадення майна потерпілого на більшу суму він не причетний.
Приймаючи до уваги вимоги Закону щодо проведення судового розгляду виключно в межах висунутого обвинувачення, яке передбачає у тому числі обсяг викраденого майна, враховуючи, що вартість викраденого майна, зазначена у позові ФОП ОСОБА_5 на суму 26 883 грн. органом досудового розслідування не ставиться у провину обвинуваченому, суд вважає за необхідне позов ФОП ОСОБА_5 задовольнити частково - в розмірі матеріальної шкоди, яка доведена органом досудового розслідування, у сумі 9 670 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 510 грн. (в редакції закону, що діяв на момент вчинення кримінального правопорушення).
Цивільний позов ФОП ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 9 670 грн., в іншій частині позову - відмовити за необгрунтованістю.
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження

Суддя ОСОБА_1