ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 653/1048/20 Номер провадження 11-кп/819/783/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1 Категорія: продовження запобіжного заходу Доповідач ОСОБА_2 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: - секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Херсонського апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 червня 2020 року, якою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Генічеськ, Херсонської обл., громадянина України, з середньо. освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289,КК України продовжено строк тримання під вартою до 30 липня 2020 року. включно.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою вищевказаного суду від 01 червня 2020 року, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , задоволено, продовжено строк тримання під вартою до 30 липня 2020 року, включно.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою відносно нього обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
. Апеляційна скарга мотивована доводами про необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.
Зокрема, апелянт зазначає, про порушення вимог КПК України під час проведення досудового розслідування.
Крім того, зазначає про неврахування судом того, що у нього є хвора бабуся та малолітній син, які потребують його допомоги.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, в судових дебатах сторони залишись на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
У відповідності до приписів ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.
Приймаючи рішення щодо продовження тримання під вартою ОСОБА_7 , суд виходив з того, що ризики, які мали місце до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
За вищевказаних обставин є безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність належних доказів, які б вказували на його непричетність до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень чи наявність можливих порушень вимог КПК України під час проведення досудового розслідування.
Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні відразу двох кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжкого та тяжкого, є особою неодноразово судимою, на даний час відносно нього на розгляді в суді перебуває ще ряд кримінальних проваджень, що вказує на злочинність його намірів та небажання стати на шлях виправлення.
Також, обвинувачений ОСОБА_7 є особою не працевлаштованою, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень вчинених з корсетних мотивів
Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , в тому числі на які він посилається в апеляційній скарзі, були відомі суду на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою та цілком враховані при прийнятті оскаржуваного судового рішення.
Наведені відомості дали підстави для висновку про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення належного виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором під час судового розгляду та наведені в оскаржуваній ухвалі суду з урахуванням даних про особу обвинуваченого, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним ризикам у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Саме продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченого чи істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарги задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 01 червня 2020 року, якою йому продовжено строк тримання під вартою до 30 липня 2020 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: