ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/303/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши 23 жовтня 2020 р. у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 29 вересня 2020 р.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2020 р. задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балажер Берегівського району Закарпатської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а саме у вербуванні та переміщенні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 168 160 грн. (80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) із покладенням на нього відповідних обов`язків у випадку її внесення.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 23 год. 59 хв. 31 жовтня 2020 р.

Не погодившись з рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 21.09.2020, скасувати рішення місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропущений, оскільки 29.09.2020 було проголошено тільки резолютивну частину ухвали, а ухвалу з повним текстом отримав 06.10.2020.

Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною та постановленою з порушенням норм кримінального процесуального закону, оскільки слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави для обрання цього запобіжного заходу.

Зазначає, що під час вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, не було доведено. Всупереч ч. 5 ст. 199 КПК України стороною обвинувачення не доведено, що встановлені ухвалою від 01.08.2020 про застосування (вперше) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики не зменшились.

Так, в клопотанні слідчого, а також в ухвалі слідчого судді відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти задекларованим ризикам.

Захисник ОСОБА_7 вказує на те, що підозрюваний має постійне зареєстроване місце проживання і є власником житлового будинку, що дає можливість для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Документи про право власності на будинок як підставу для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, надано стороною захисту слідчому судді 29.09.2020 під час розгляду клопотання.

Вказує, що рішення слідчого судді повинно відповідати нормам Конституції щодо дотримання прав та свобод особи за відсутності підстав, передбачених КПК.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 29.09.2020, задовольнити апеляційну скаргу захисту із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження та приходить до наступних висновків.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, сформульованого у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали. У разі, якщо повний текст було складено пізніше, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України, а тому колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню з мотивів, викладених в клопотанні прокурора.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, ст. слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000317 від 01.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у невстановленому досудовим розслідуванням місці виник спільний злочинний умисел, направлений на вербування та переміщення людей з метою втягнення у заняття жебрацтвом з використанням уразливого стану осіб, вчинене щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб.

Після досягнення домовленостей ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в невстановленому місці зустрілися із ОСОБА_11 під час зустрічі вони з`ясували, що ОСОБА_11 перебуває в уразливому стані, що зумовлений її вираженими фізичними вадами, які обмежують здатність особи чинити опір незаконним діям, та тяжкими особистими обставинами (інвалідність першої групи), а також знаходження її в тяжкому матеріальному становищі (відсутність постійного місця роботи, заробітку, власного житла та грошових коштів).

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_11 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою умовлянь та обіцянок домоглися її згоди на заняття жебрацтвом та схилили до виїзду в м.Тернопіль, чим здійснили вербування потерпілої у зайняття жебрацтвом.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_11 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням час, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою автомобіля марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , доставили в м. Тернопіль ОСОБА_11 , чим здійснили переміщення потерпілої для зайняття жебрацтвом.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_11 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в червні - липні 2020 року у місті Тернополі, використовуючи безправне положення і уразливий стан ОСОБА_11 , примусили останню займатись під їх контролем жебракуванням в місцях значного скупчення людей.

Як вбачається із матеріалів, отримані ОСОБА_11 грошові кошти (милостиню) ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у неї відбирали на свої власні потреби.

Окрім цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у невстановлений час в м. Ужгород Закарпатської області зустрілися із ОСОБА_12 . Під час зустрічі вони з`ясували, що ОСОБА_12 перебуває в уразливому стані, що зумовлений його вираженими фізичними вадами, які обмежують здатність особи чинити опір незаконним діям, та тяжкими особистими обставинами (інвалідність другої групи), а також знаходиться в тяжкому матеріальному становищі (відсутність постійного місця роботи, заробітку, власного житла та грошових коштів).

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_12 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у невстановлений час в м.Ужгород Закарпатської області, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою умовлянь та обіцянок домоглися його згоди на заняття жебрацтвом та схилили до виїзду в м. Тернопіль, чим здійснили вербування потерпілого у зайняття жебрацтвом.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою втягнення ОСОБА_12 у заняття жебрацтвом, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням час, скориставшись уразливим станом особи, за допомогою автомобіля марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 доставили в м. Тернопіль ОСОБА_12 , чим здійснили переміщення потерпілого для зайняття жебрацтвом.

Отримані ОСОБА_12 грошові кошти (милостиню) ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у нього відбирали на свої власні потреби.

01.08.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.149 КК України, та слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під варту до 30.09.2020.

21 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну повідомленої 01 серпня 2020 року підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а саме у вербуванні та переміщенні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб, - на підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, - у вербуванні та переміщенні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб.

28.09.2020 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000317 до трьох місяців.

Задовольняючи частково клопотання ст. слідчого, слідчий суддя, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, особу підозрюваного, тяжкість покарання, майновий стан, стан здоров`я, соціальні зв`язки, прийшов до висновку, що підозрюваному слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою та строк внесення застави. На думку слідчого судді, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на вимоги ст. ст. 177, 194, 199 КПК України під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою слідчий суддя оцінює зібрані докази на предмет обґрунтованої підозри.

01.08.2020 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до 30.09.2020, визначено розмір застави в розмірі 168 160 грн.

Відповідно до практики Європейського суду особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Наявність ризиків відповідають позиції вказаного суду, який у тому ж рішенні (п.39) визнав, що при оцінці ризику перешкоджання правосуддю реальна небезпека чинення тиску на свідків може бути на початку справи, і лише з часом зменшується та зникає зовсім.

На думку слідчого судді, метою продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 згідно з вимогами пунктів 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зокрема, підставами для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 є те, що він обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому, усвідомлюючи міру покарання у випадку визнання його винним у кримінальному провадженні, в якому він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної його поведінки.

Обґрунтовуючи необхідність продовження підозрюваному виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно послався на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, викладену у рішенні по справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010, де зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Вважає, що ОСОБА_7 , розуміючи наслідки, які спричиненні його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 року (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Крім того, на даний час наявні дані, що вказують на те, що до злочинної діяльності ОСОБА_7 причетна його дружина ОСОБА_10 , яка на даний час перебуває в розшуку та її місце знаходження невідоме. У зв`язку із цим органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження ОСОБА_10 та вилучення речових доказів. Тому ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, що можуть бути у кримінальному проваджені речовими доказами та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань, визначених ст. 2 КПК України.

Ризиком того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, є те, що на даний час досудовим розслідуванням не встановлено усіх свідків даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_7 , а відтак останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показань, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Також, ОСОБА_7 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на потерпілих у даному кримінальному провадженні: ОСОБА_12 та ОСОБА_11 з метою ненадання ними показань чи надання показань на його користь, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкодити протиправним діям.

Ризиком того, що ОСОБА_7 може перешкоджати органу досудового розслідування у встановленні обставин вчинення злочину, всіх учасників кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та забезпеченні швидкого, повного і неупередженого дослідження обставин вчинення злочину і завершенні досудового розслідування у розумний строк є дані про його особу, спосіб учинення ним злочину.

Оцінивши обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, міський суд при обранні запобіжного заходу правильно урахував особу підозрюваного, відсутність на утриманні інших осіб, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, те, що він не працює, немає постійного законного заробітку та джерел доходу і свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

На думку слідчого судді, вищевказане в цілому свідчить про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню, а також продовжувати вчиняти інші злочини.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та внесення застави щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 168 160 грн.

Причетність підозрюваного до ймовірно вчиненого ним злочину підтверджується належним чином дослідженими в судовому засіданні місцевого суду доказами, а саме:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 31 липня 2020 року;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 31 липня 2020 року;

-протоколом обшуку житла за адресою АДРЕСА_2

-протоколом обшуку в автомобілі марки «Citroen Evasion», зеленого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , від 31 липня 2020 року;

-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 30 липня 2020 року;

-протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 30 липня 2020 року;

-проміжними протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - спостереження за особою від 22 липня 2020 року.

На думку колегії суддів, слідчим суддею вірно встановленні підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , так як останній обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому, усвідомлюючи міру покарання у випадку визнання його винним у кримінальному провадженні, в якому він підозрюється, останній може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної його поведінки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому відповідно до вимог статті 370 КПК України ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Підстав для її скасування та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, про що йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ст. 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 вересня 2020 року про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді