Справа № 161/5888/20 Провадження №11-кп/802/500/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000945 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В

Даним вироком неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з неповною середньою освітою, неодруженого, учня ліцею №28 Луцької міської ради, не працюючого, не судимого
засуджено за ч.1, ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання:
за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання - 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст.75, 104 КК України неповнолітнього ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
У відповідності до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та навчання.
Вироком вирішено долю речових доказів.
За вироком суду неповнолітній ОСОБА_9 визнаний у тому, що він 07.03.2020 близько 18.30 год., перебуваючи в магазині «Наш Край», що на пр. Відродження, 18 м. Луцьк, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав з полиці торговельного залу лікер «Jack Daniels», ємністю 1 л, вартістю 536,1 грн., спричинивши ТзОВ «Арго-Р» майнової шкоди на вищевказану суму.
Він же, повторно, 08.03.2020 близько 17.05 год., перебуваючи в магазині «Наш Край», що на пр. Відродження, 18 м. Луцьк, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав з полиці торговельного залу лікер «Jack Daniels». ємністю 1 л, вартістю 536,1 грн., спричинивши ТзОВ «Арго-Р» майнової шкоди на вищевказану суму.
Він же, повторно, 09.03.2020 близько 13.55 год., перебуваючи в магазині «Наш Край», що на пр. Відродження, 18 м. Луцьк, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав з полиці торговельного залу лікер «Jack Daniels», ємністю 0,7 л, вартістю 403,9 грн., спричинивши ТзОВ «Арго-Р» майнової шкоди на вищевказану суму.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок, звільнити неповнолітнього обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.3 ч.2 ч.1 ст. 105 КК України та застосувати примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд сестри ОСОБА_8 .
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вчинені неповнолітнім ОСОБА_9 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, а згідно вимог ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки і на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Таким чином, захисник вважає, що неповнолітнього ОСОБА_9 можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, який вчинив в неповнолітньому віці, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім того просить врахувати, що матір обвинуваченого є особою інвалідом III групи. Тому доводить, що такий захід виховного характеру як передача неповнолітнього під нагляд сестри повністю забезпечить позитивний вплив на нього та постійний контроль за поведінкою обвинуваченого.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційної скарги, захисника обвинуваченого, який підтримав подану адвокатом апеляційну скаргу, законного представника обвинуваченого, котра не заперечувала вимог скарги адвоката, однак додала, що вона не має виховного впливу на брата, міркування прокурора, який просив відмовити в задоволенні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду, за встановлених у вироку обставин про доведеність винуватості ОСОБА_9 у таємному викраденні чужого майна, та таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, що відповідає правовій кваліфікації ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому апеляційний суд, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині, не переглядає їх відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.
Що стосується призначеного неповнолітньому ОСОБА_9 покарання, то при вирішенні цього питання судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховано: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, є неповнолітнім, виховується у неповній сім`ї, згідно матеріалів досудової доповіді характеризується негативно, збитки не відшкодовані, думку представника потерпілого щодо покарання, який покладався на розсуд суду, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, та правильно, на думку апеляційного суду, визначено йому покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України, а також на підставі ч.1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі.
Крім того, судом ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, що дало підстави вважати, що виправлення неповнолітнього можливе без ізоляції від суспільства
Доводи апеляційної скарги захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 про те, що його підзахисного необхідно звільнити від покарання на підставі ч.1 ст. 105 КК України, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, суд вважає безпідставними, необґрунтованими, що також спростовується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваному вироку.
При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, тобто обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, та не знайшов підстав для звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, про що зазначив у своєму вироку.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відомостей, які містяться у досудовій доповіді, стосунки у сім`ї обвинуваченого напружені, виникають конфлікти та непорозуміння через те, що підліток самовільно залишає місце постійного проживання, часто не відвідує школу без поважних причин, перебуває у сумнівних компаніях.
Як пояснила в судовому засіданні законний представник підлітка ОСОБА_9 сестра ОСОБА_8 , матір ОСОБА_10 померла в липні цього року, вона на брата виховного впливу не має, оскільки він її не слухає, пропускає заняття, двічі перебував у притулку для неповнолітніх.
Згідно пояснень представника служби у справах дітей в суді першої інстанції, неповнолітній як за місцем проживання, так і навчання характеризується виключно негативно, схильний до бродяжництва та скоєння антисоціальних вчинків, двічі перебував у притулку для неповнолітніх, при цьому ніхто із членів його сім`ї та колективу, де той навчається не має на нього виховного впливу.
Зважаючи на ці обставини, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_9 заходів виховного характеру, як про це просить захисник ОСОБА_7 , а тому висновки суду в частині звільнення неповнолітнього від призначеного покарання з випробуванням із встановлення іспитового строку є правильними і такими, що повною мірою зможуть забезпечити виправлення цієї особи і недопущення вчинення нових кримінальних правопорушень в майбутньому як ним самим так іншими особами.
Призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням вимог ст. ст. 75, 104 КК України є обґрунтованим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для скасування оскаржуваного вироку з підстав, викладених в апеляційній скарзі захисника, та застосування положень ст. 105 КК України апеляційний суд не вбачає.
З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги захисту суд відхиляє, а вирок суду залишає в силі.
Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2020 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий

Судді