Справа № 336/7015/20
Пр. № 1-кс/336/853/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Запоріжжя клопотання дізнавача-інспектора СД Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна, по матеріалам досудового розслідування, внесеного 17.09.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач 18.11.2020 р. звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з вищевказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання зазначила, що підставами для внесення відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи пред`явили завідомо підроблений документ, чим порушили її право власності.

Допитана потерпіла ОСОБА_5 надала пояснення, що в 2007 р. вона працювала в АТ «УкрсибБанк», в 2008 р. взяла кредит в сумі 100 тисяч доларів США. Зі слів ОСОБА_6 кредит вона оплачувала наперед з переплатою. В серпні 2020 р. їй стало відомо, що відбулися електронні торги ДП «СЕТАМ», щодо продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 , ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, встановила що в порушення вимог ЗУ «Про виконавче : ВДВС прийнято до провадження виконавчий лист, що є офіційним документом, до якого внесено недостовірні відомості, щодо адреси боржника; виконавчий документ банком пред`явлено не за місцем реєстрації боржника; відсутні докази звернення представників банку до Олександрівського ВДВС щодо стягнення заборгованості з боржника; відсутні процесуальні документи ВДВС щодо передачі виконавчого документа до Шевченківського ВДВС; постанова про відкриття виконавчого провадження Олександрівським ВДВС не приймалася; постанова про передачу виконавчого провадження з Олександрівського ВДВС до Шевченківського ВДВС; відсутні процесуальні документи Олександрівського ВДВС; Шевченківським ВДВС не направлялися процесуальні документи за місцем реєстрації боржника; їй, як боржнику не було відомо про відкриття виконавчого провадження Шевченківським ВДВС, що не дало їй можливості скористатися правом на захист у суді; до офіційного документа виконавчого провадження, яким є звіт про оцінку майна, внесено недостовірні відомості щодо власника квартири; оцінка майна проведена з порушенням вимог Національних стандартів про оцінку, що полягає у проведенні оцінки майна без входження до квартири, а на підставі технічного паспорту, що був наданий ТОВ «ЗМБТІ»; опис та арешт майна проведено державним виконавцем заочно, без входження до квартири, ніхто з понятих не входив до квартири.

Допитаний у якості свідка заступник начальника Шевченкіського ВДВС в м. Запоріжжя ОСОБА_7 , пояснив що 04 грудня 2017 р. Шевченківським ВДВС було відкрито провадження №55287112 з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя справа № 336/5986/15-ц, пр. 2/336/13/2017, відповідно до якого стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «УкрсибБанк» заборгованість за кредитним договором № 00 від 14.02.2008 р.н., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 73502,33 доларів США, заборгованість за кредитом прострочена в сумі 3571,26 доларів, заборгованості по процентам поточна в сумі 4664,21 доларів США, пені за несвоєчасне виконання обов`язків за договором в сумі 12807,89 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 15559,28 грн., та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Далі 04.12.2017 р. було накладено арешт на все майно ОСОБА_5 , а саме: рухоме та нерухоме майно.

Після чого було направлено запит до ДФС, пенсійного фонду, МВС, щодо наявності доходів у боржника, отримання нею пенсій, наявність розрахункових рахунків у банківських установах, а також наявності зареєстрованого за боржником транспортного засобу. Згідно відповідей вказаних органів, майна або доходів у боржника відсутні.

Далі було прийнято рішення про здійснення опису та арешту майна. У ході примусового виконання рішення, було описано та арештовано нерухоме майно боржника, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 65,22 кв. м., житловою площею 43,8 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № 8182 від 23.11.2010, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 , право власності зареєстровано 30.11.2010, за реєстраційним номером 25128327 ОП ЗМБТІ.

В подальшому квартиру було реалізовано згідно протоколу проведення електронних торгів від 11.08.2020 № 496357, реєстраційний лот №434724, ціна продажу 415 213,40 грн.

За рахунок реалізації майна боржника було частково виконано рішення суду, а саме погашено суму боргу за виконавчим документом в розмірі 351725,90 грн., також було стягнуто частково виконавчий збір в розмірі 35172,59 грн. Витрати з виконавчого провадження стягнуті у повному обсязі.

Виконавче провадження завершено відповідно до постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.09.2020 на підставі п.9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»

ОСОБА_7 також повідомив, що у 2017 р. було надіслано лист про відкриття виконавчого провадження, проте його не було отримано в поштовому відділенні, та лист повернувся за адресою відправника. На даний час лист та відповідь про неотримання листа не зберігся, у зв`язку з давністю події, так як строк зберігання таких документів складає 3 роки.

ОСОБА_7 надано копію листа від суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_10 , в якому останній повідомляє, що у звіті про визначення вартості нерухомого майна №81/20 від 26.05.2020, ним було допущено описку при відмінюванні прізвища, а саме замість вірного прізвища « ОСОБА_11 » зазначено : «Звіт №81/20 від 26.05.2020 про визначення вартості нерухомого майна 3-х кімнатної квартири, загальною площею 65,22 м кв., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25128327, та знаходиться у приватній (1/1) власності фізичної особи: ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , згідно договору купівлі-продажу квартири №8182 від 23.11.2020, зареєстрований нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 , та просить вважати вірним прізвище « ОСОБА_11 ».

Відповідно до відомостей, які містяться в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що до об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер 101), право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_12 , форма власності приватна, розмір частки:1

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про накладення арешту на нерухоме майно, яке просив розглянути за відсутності власника.

Суд розглянув клопотання за відсутності власника майна на підставі ч.2 ст.172 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Клопотання обґрунтовано тим, що 17.09.2020 р. надійшло повідомлення ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи пред`явили завідомо підроблений документ, що призвело до порушення прав вищезазначеної особи щодо права власності на нерухоме майно.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено 17.09.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Під час досудового розслідування була допитана потерпіла ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_7 .
Згідно пояснень допитаного потерпілого ОСОБА_13 у його користуванні
Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, дізнавач, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення речового доказу, який є об`єктом кримінально протиправних дій.
З доданих дізнавачем до свого клопотання доказів вбачається доведеність необхідності арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.
Так, надані матеріали свідчать про можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, з огляду на кваліфікацію дій у цьому випадку, а саме ст.358 КК України.
З урахуванням наведеного, аналіз клопотання дізнавача про накладення арешту на майно дає підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогамст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
У відповідності до п.4 ч.5 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Керуючись ст.ст. 167, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання дізнавача-інспектора СД Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_12 із забороною відчуження цього майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1