ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/872/15-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/383/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України

08 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника потерпілих - ОСОБА_7 ,
потерпілих: - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників: - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого - ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 10.05.2017 відносно ОСОБА_13 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мерефа Харківського району Харківської області, українець, громадянин України, з середньою технічною освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично иешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили продовжено ОСОБА_13 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27).
Строк відбування покарання ОСОБА_13 обчислено з моменту його затримання, тобто з 13.12.2014 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.12.2014 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Уточнений цивільний позов потерпілих задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_13 на користь потерпілих в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди: ОСОБА_14 - 550 000 грн.; ОСОБА_10 125 000 грн.; ОСОБА_8 125 000грн.; ОСОБА_9 125 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_13 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди - 19 331,36грн.
Цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно вироку, 12.12.2014, близько 23год. 00хв., ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території Садового товариства «Ковиль», що розташоване поблизу с. Стара Гнилиця Чугуївського району Харківської області, зустрівся з раніше незнайомим йому членом вказаного садового товариства - ОСОБА_15 , якому запропонував пройти на територію дачного домоволодіння АДРЕСА_3 вказаного товариства, належного ОСОБА_13 , для сумісного вживання алкогольних напоїв, на що ОСОБА_15 дав добровільну згоду. Перебуваючи в приміщенні дачного будинку АДРЕСА_3 вказаного товариства, під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_15 схопив належний ОСОБА_13 револьвер «Safari-Magnum» моделі «РФ 440» виробництва ТОВ «ЛАТЭК», призначений для стрільби патронами кільцевого згорання «Flobera» («Флобера») калібру 4,0 мм., який знаходився на столі, за яким вживали алкогольні напої вказані особи, та навів ствол револьверу на ОСОБА_13 , на що останній схопився за ствол револьверу, вихопив його та наніс удар кулаком лівої руки і удар ліктем правої руки в область обличчя ОСОБА_15 . В результаті цього між ОСОБА_15 та ОСОБА_13 зав`язалась боротьба, що супроводжувалася взаємним нанесенням ударів між конфліктуючими особами. В ході боротьби, на ґрунті виниклого конфлікту, у ОСОБА_13 раптово виник намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , для реалізації якого ОСОБА_13 , тримаючи револьвер в долоні правої руки, умисно, з метою позбавлення життя ОСОБА_15 наніс множинні удари тупим твердим предметом (револьвером) в життєво важливий орган - потиличну область голови ОСОБА_15 , чим спричинив наступні тілесні ушкодження: голови - ЧМТ у вигляді садна, синця, забійних ран голови, крововилив м`яких покровів голови з внутрішньої поверхні, переломи кісток зводу та основи черепу з вдавленням кісткових фрагментів в порожнину черепу, розчалення потиличних доль мозку; тулубу - садна грудної клітини; кінцівок - садна нижніх кінцівок.
Згідно висновку судово-медичної експертизи за №439-Чт/14 від 20.01.2015 року за ступенем тяжкості крововиливи обличчя та садна тулуба кваліфікуються за критерієм тривалості здоров`я (менше 6 днів) як легке тілесне ушкодження; ЧМТ кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по критерію небезпечності для життя.
В результаті отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_15 , в період часу з 21год. 00хв. 12.12.2014 року по 03год. 00хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер на місці. Згідно висновку експерта за №439-Чт/14 від 20.01 2015 року причиною смерті ОСОБА_15 явилась ЧМТ у вигляді переломів кісток черепу з розчаленням потиличних доль головного мозку, в результаті тупої травми голови.
Після цього, з метою приховування злочину, ОСОБА_13 на власному автомобілі «Опель Кадет», державний номер НОМЕР_1 , вивіз ОСОБА_15 та скинув його в кювет під`їзного автошляху між селами Стара Гнилиця та Гракове Чугуївського району Харківської області, поблизу території садового товариства «Радужне» та з метою спотворення трупу підпалив речі, які наклав на труп та з місця вчинення злочину зник.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок скасувати у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого та постановити новий вирок. Мотивуючи скаргу вказав, що вирок є незаконним, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, обвинувачення щодо підзахисного не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. Зазначив, що конфлікт розпочав потерпілий ОСОБА_15 , погрожував обвинуваченому пістолетом, бив та душив його. Вважає, що ОСОБА_16 в даних умовах знаходився у стані сильного душевного хвилювання та лише оборонявся від нападника, не маючи умислу на вбивство ОСОБА_15 , а тому його дії слід кваліфікувати за ст. 119 КК України, як вбивство через необережність. Звертає увагу на дані, що позитивно характеризують обвинуваченого. На думку захисника, суд необґрунтовано задовольнив цивільні позови потерпілих, суми яких є завищеними.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, перекваліфікувати його дії на ст. 119 КК України та призначити покарання на розсуд суду. На обґрунтування скарги вказав доводи, що є аналогічними тим, які викладені в апеляційній скарзі захисника. Крім того зазначив, що не мав мотиву для вчинення вбивства. Просить врахувати наявність у нього дитини, дружини та батьків похилого віку, те, що він є єдиним годувальним у родині. Призначене покарання вважає занадто суворим. Також не погодився із сумою стягнутої моральної шкоди.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку обвинуваченого та захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора, потерпілих та їх представника, які заперечували проти апеляційних скарг; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_13 в межах поданих апеляційних скарг, а саме в частині обґрунтованості визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, правильності призначення покарання та обґрунтованості рішення суду в частині задоволення цивільних позовів потерпілих.

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 10.05.2017 року ОСОБА_13 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Свідок ОСОБА_17 показав в суді, що в грудні 2014 року сторожив дачі, приблизно о 24:00 годині він побачив на дорозі машину і те, що хтось щось запалює, через деякий час машина від`їхала. Вранці наступного дня він пішов подивитись та виявив труп чоловіка зі светром на голові, який був у крові. Труп лежав на спині головою до забору, нога в нього горіла. ОСОБА_17 зробив висновок, що чоловіка тягнули від узбіччя дороги 2-3 метри, оскільки мали місце сліди волочіння. Він покликав ОСОБА_18 і зателефонував до поліції, потім був присутній при огляді трупа.
Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що приблизно три роки він назад працював в охороні зазначеного садового товариства. Взимку перед святами ОСОБА_15 приїхав на дачу, він привіз продукти харчування. Пізніше охоронець та його дружина почули гавкіт собаки, вийшли і побачили ОСОБА_13 , який був на підпитку і запропонував випити горілки, однак охоронець відмовився. Зранку, коли ОСОБА_19 робив обхід території, то побачив обвинуваченого, який знаходився у себе на дачі, до ОСОБА_15 охоронець вранці не заходив. Потім, коли свідку зателефонував голова СТ, ОСОБА_19 пішов шукати ОСОБА_15 , на його дачі горіло світло, а його не було, був бардак, на підлозі валявся ніж. Пізніше приїхав працівник поліції і ОСОБА_19 дізнався про вбивство, йому показали фото вбитого, однак він не впізнав ОСОБА_15 . При обході під час перерви охоронець побачив ОСОБА_13 , який збирався додому, на питання, чи знає він, де померлий, той відповів, що ні. При огляді дачної ділянки ОСОБА_13 свідок був присутній та бачив револьвер. Працівники поліції вилучили з дачного будинку обвинуваченого кусок лінолеуму та звіряли його з куском лінолеуму, який знайшли біля трупу. Обвинувачений раніше розповідав охоронцю про те, що у них з померлим був конфлікт. ОСОБА_15 свідок може охарактеризувати з позитивної сторони. В той вечір ОСОБА_15 теж був на підпитку.
Свідок ОСОБА_18 показала суду, що 13.12.2014 року їй зателефонував охоронець садового товариства та повідомив, що знайшов вбитого чоловіка, труп якого хтось підпалив. Свідок ходила дивитися на вказаний труп та бачила, що дійсно біля автошляху лежить труп чоловіка, при цьому на трупі був лінолеум. Свідок намагалася потушити вогонь, потім підійшов охоронець та вони разом зателефонували до поліції.
Згідно протоколу огляду трупа від 13.12.2014 року у с. Ртищевка Чугуївського району Харківської області, у садовому товаристві «Ковиль», на ділянці місцевості, у кюветі, було виявлено труп чоловічої статі, що знаходився на землі у положенні лежачи, з раною у скронево-лобній області голови, в глибині якої вдавлені кістки черепу, шкіра на волоссі навколо рани просякнута кров`ю, в очних областях виявлені крововиливи, очі закриті, у носових ходах кров, на грудній клітці по передній поверхні праворуч від 5 міжребер`я та до реберної дуги є садно невизначеної форми, покрите червоно-жовтою пергаментною формою, аналогічне садно в області лівої реберної дуги. Потилична область з переходом у тем`яну має множинні забиті рани, що зливаються в одну, у глибині якої є фрагменти кісток зводу черепу. Біля трупу знаходились такі речі: светр, сітка рабиця, рушник рожевого кольору, байкова сорочка білого кольору, просякнуті кров`ю. Речі, що знаходились на тілі обвуглені. Також поряд із трупом було виявлено фрагменти лінолеуму. Від трупу до грунтової дороги із кювету виражена доріжка слідів волочіння зі слідами крові, разом з цим є сліди взуття від доріжки до трупу.
Огляд місця події проводився в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , за участю ОСОБА_17 , експерта ОСОБА_21 та заступника начальника СВ Чугуївського ВП ОСОБА_22 . Протокол ОМП підписаний всіма учасниками, зауважень від учасників процесуальної дії не надходило. Також до протоколу додані фотознімки (а.к.п.17-34 т.1).
Згідно протоколу огляду місця події від 13.12.2014 року проведено огляд дачної ділянки № НОМЕР_2 у СТ «Ковиль» поблизу с. Ртищевка Чугуївського району Харківської області, на якій знаходиться будинок. Під час огляду виявлено пістолет «револьвер» для відстрілу типу патронів «Flober». При огляді на пістолеті є речовина біологічного походження коричневого кольору у сухому вигляді. На підлозі виявлено лінолеум коричневого кольору, край якого має сліди від`єднання. При порівнянні лінолеуму, вилученому з місця де був знайдений труп та лінолеуму, вилученого з будинку встановлено візуальний збіг по кольору, розмірним характеристикам. ОМП здійснено за участі понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , експерта ОСОБА_21 , власника будинку ОСОБА_13 , заступника начальника СВ Чугуївського ВП ОСОБА_22 . Зроблено фотознімки. Протокол ОМП підписаний всіма учасниками, зауважень від учасників процесуальної дії не надходило. (а.к.п.45-54 т.1).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28.03.2017 року за участю обвинуваченого, ОСОБА_13 повністю підтвердив свої покази дані під час розгляду справи в суді (а.с.174-176, т.6).
Згідно висновку експерта за №439-Чт/14 від 20.01.2014 року на трупі ОСОБА_15 виявлені наступні ушкодження: голови: ЧМТ у виді садна, синців, забійних ран голови, синців м`яких покровів голови з внутрішньої поверхні, переломи кісток зводу та основи черепу з вдавленням кісткових фрагментів у порожнину черепу, розтрощення потиличних часток мозку; тулубу: садно грудної клітини; кінцівок: садна та опіки обох нижніх кінцівок. Вказані тілесні ушкодження утворились в результаті: ЧМТ, як наслідок багаторазових ударних впливів тупого твердого предмету, що має грані; крововиливи утворилися від ударних впливів тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею; садна тулубу від впливу тупих твердих предметів, або падіння на такі предмети. Зазначені ушкодження утворились безпосередньо перед настанням смерті і мають ознаки прижиттєвості. Причиною смерті стала ЧМТ у вигляді переломів кісток черепу і розтрощення потиличних часток головного мозку у результаті тупої травми голови. Смерть настала у проміжок часу з 21:00 год. 12.12.2014 року до 03год. 00хв. 13.12.2014 року. Опіки нижніх кінцівок з`явились вже після настання смерті від термічного впливу полум`я та в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. За ступенем тяжкості синці та садна обличчя і тулуба кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я як легкі тілесні ушкодження; ЧМТ як тяжке тілесне ушкодження за критерієм загрози для життя. Також, в крові та сечі трупа ОСОБА_15 виявлено етиловий спирт у кількості 2,54% - у крові, 2,69% у сечі, що стосовно до живих осіб є сильним ступенем алкогольного сп`яніння (а.к.п.58-62 т.1).
Зі змісту додаткового висновку експерта за №1-439-Чт/15 від 31.01.2015 року слідує, що виявлені на трупі ОСОБА_15 тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах та за механізмом, зазначеним ОСОБА_13 під час слідчого експерименту 23.01.2015 року. У висновку зазначено, що всього було нанесено не менш 7-10 ударів, при цьому всі ушкодження наносилися в малий проміжок часу один за одним. Можливість здійснювати будь-які цілеспрямовані дії після спричинення пошкоджень (вдавлені переломи потиличної кістки, руйнування речовини мозку) є малоймовірною. Ознак активного переміщення потерпілого після спричинення пошкоджень не має. Зміна пози, місця розташування, пасивного переміщення можливі (садна на тулубі могли утворитися при волочінні). Спричинення тілесних ушкоджень на голові (рани та вдавлені переломи потиличної кістки) власною рукою не можливі. Вказані ушкодження не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту на поверхню (а.к.п. 154-157, т.2).
Додатковий висновок експерта за №2-439-Чт/15 від 04.02.2015 року вказує на те, що вказані прижиттєві ушкодження, нанесені ОСОБА_15 (рани голови, вдавлені переломи кісток черепа), могли утворитись від наданого на експертизу револьверу «SAFARI Magnum» (підходять характеристики: ударні впливи тупого твердого предмету, маючого грані). Утворення синців та садна, що маються на трупі, від ударів револьверу малоймовірне (а.к.п.163-165, т.2).
Допитаний судом експерт ОСОБА_23 зазначив, що причиною смерті ОСОБА_15 стала ЧМТ у вигляді переломів кісток черепу і розтрощення потиличних часток головного мозку у результаті тупої травми голови. Після завдання йому вказаних ушкоджень ОСОБА_15 не міг самостійно здійснювати рухи. Удари наносились у невеликий проміжок часу один за одним; такі пошкодження можна нанести знаходячись позаду, навпроти з правої сторони, при цьому необхідно враховувати, що померлий міг крутити головою. Смертельних ударів було декілька у потиличній частині, спричинених з особливою силою. Крім того, експерт додав, що він приймав участь під час проведення слідчих експериментів за участю обвинуваченого як під час досудового розслідування так і за ухвалою суду. Жодних протирічь між поясненнями ОСОБА_13 при проведенні вказаних експериментів експерт не виявив, навпаки обвинувачений під час слідчого експерименту, проведеного 28.03.2017 року, біль точніше та детальніше пояснив, що відбувалося з його точки зору. Виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах та за механізмом, вказаними обвинуваченим як 23.01.2015 року так і 28.03.2017 року. При виявлених у ОСОБА_15 тілесних ушкодженнях останній міг поводити себе так, як зазначав ОСОБА_13 , оскільки обвинувачений пояснив, що після нанесення ОСОБА_15 декількох ударів револьвером по голові, той впав.
Згідно протоколу огляду місця події від 14.12.2014 року у присутності двох понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 було оглянуто автомобіль, що належить ОСОБА_13 «Opel Kapett» білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , зроблено фотознімки. На чохлах переднього та заднього сидінь автомобілю мали місце нашарування речовини бурого кольору. Протокол ОМП підписаний всіма учасниками, зауважень від учасників процесуальної дії не надходило (а.к.п.110-119 т.1).
Згідно протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 15.12.2014 року труп чоловічої статі, який був виявлений 13.12.2014 року у с. Ртищевка Чугуївського району Харківської області, у садовому товаристві «Ковиль», на ділянці місцевості, у кюветі, в присутності двох понятих був пред`явлений для впізнання ОСОБА_8 . Остання за рисами обличчя та індивідуальними характеристиками впізнала свого батька ОСОБА_15 (а.к.п.140-141, т.1).
Висновком експерта №9-Ис/15 від 09.01.2015 року встановлено, що кров ОСОБА_13 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В (а.к.п.180-181 т.1).
Згідно висновку експерта №17-Ц/15 від 23.01.2015 року групова приналежність крові від трупу ОСОБА_15 В (ІІІ) з ізогемаглютинином анти-А. За результатами дослідження у його крові міститься супутній антиген Н. Групова приналежність крові ОСОБА_13 А (ІІ) з ізогемаглютинином анти-В. В результаті проведення судово-медичної експертизи марлевого тампону-змиву, вилученого у ході огляду місця події території дачного домоволодіння АДРЕСА_3 , на підлозі, виявлені сліди крові людини. При серологічному дослідженні у крові виявлені антигени В і Н, ізогемаглютинини не виявлені. Таким чином, враховуючи результати дослідження, групову приналежність крові осіб, що проходять у справі, її конкретні обставини, можливо вважати, що дані сліди крові могли виникнути від будь-якої людини з груповою диференцировкою крові В (ІІІ) з ізогемаглютинином анти-А, що містить супутній антиген Н, у тому числі, від потерпілого ОСОБА_15 . Даних про домішок крові ОСОБА_13 у вищевказаних слідах не виявлено (а.к.п.198-200 т.1).
За результатами експертизи №19-Ц/14 від 22.01.2015 року марлевого тампону-змиву, вилученого під час огляду місця події місця виявлення трупу, з фрагменту лінолеуму, виявлені сліди крові людини, у яких виявлені антигени В та Н, ізогемаглютинини не виявлені. Таким чином, враховуючи результати дослідження, групову приналежність крові осіб, що проходять у справі, її конкретні обставини, можливо вважати, що дані сліди крові могли виникнути від будь-якої людини з груповим диференціюванням крові В (ІІІ) з ізогемаглютинином анти-А, що містить супутній антиген Н, у тому числі, від потерпілого ОСОБА_15 . Даних про домішок крові ОСОБА_13 у вищевказаних слідах не отримано (а.к.п.211-215 т.1).
Відповідно до висновку експерта №18-Ц/15 від 21.01.2015 року за результатами судово-медичної експертизи марлевого тампону-змиву, вилученого в ході огляду місця події місця виявлення трупу, з землі поряд з розташуванням трупу ОСОБА_15 , виявлені сліди крові людини. При серологічному дослідженні крові виявлено антигени В і Н, ізогемаглютинини не виявлені. Таким чином, враховуючи результати дослідження, групову приналежність крові осіб, що проходять у справі, її конкретні обставини, можливо вважати, що дані сліди крові могли виникнути від будь-якої людини з груповим диференціюванням крові В (ІІІ) з ізогемаглютинином анти-А, що містить супутній антиген Н, у тому числі, від потерпілого ОСОБА_15 . Даних про домішок крові ОСОБА_13 у вищевказаних слідах не виявлено (а.к.п.226-229 т.1).
Згідно висновку експерта за №16-Ц/15 від 20.01.2015 року в результаті проведення судово-медичної експертизи піднігтьового змісту з пальців обох рук ОСОБА_13 сліди крові не виявлені. Що стосується кліткового складу, то розташування його найбільш вірогідно за рахунок власних нігтьових ложе ОСОБА_13 . Клітини травматичного чужорідного епітелію не виявлені (а.к.п.239-241 т.1).
З висновку експерта за №15-Ц/15 від 29.01.2015 року слідує, що в результаті проведення судово-медичної експертизи револьверу «SAFARI Magnum» моделі «РФ 440» (об`єкти №1-4) та стволу від револьверу (об`єкт №5), вилучених 13.12.2014 року під час огляду місця події, у об`єктах №2-5 виявлені сліди крові. Встановити її видову приналежність не виявилось можливим так як при неодноразовому проведенні реакції преципітації у агаре, тричі, позитивний результат не отримано з жодною наявною у лабораторії преципітируючої сиворіткою. У об`єкті №1 слідів крові не виявлено (а.к.п.6-7 т.2).
У висновку експерта №10-Ис/15 від 15.01.2015 року зазначено, що кров від трупа ОСОБА_15 належить до групи В з ізогемаглютинином анти-А. Група крові ОСОБА_13 А з ізогемаглютинином анти-В. На спортивних брюках, що належать ОСОБА_13 , у об`єкті №2 виявлена кров людини групи В з ізогемаглютинином анти-А, походження якої від ОСОБА_15 не виключається. Від ОСОБА_13 ця кров походити не може. У об`єктах №3,6,9 на цих же спортивних брюках виявлена кров людини групи А з ізогемаглютинином анти-В, походження якої від обвинуваченого не виключене, від ОСОБА_15 ця кров утворитися не могла. В об`єктах №1,4,5,7,8,10 на вказаних спортивних брюках, виявлена кров людини, в якій виявлені антигени А і В. Таким чином, враховуючи групові характеристики даних осіб, що проходять по справі, можливо вважати, що у цих об`єктах має місце змішання крові групи А з ізогемаглютинином анти-В, що походить від ОСОБА_13 , з кров`ю групи В з ізогемаглютинином анти-А, яка могла походити від ОСОБА_15 (а.к.п.20-22 т.2).
Висновком експерта №11-Ис/15 від 15.01.2015 року встановлено, що кров трупу ОСОБА_15 належить до групи В з ізогемаглютинином анти-А. Група крові ОСОБА_13 А з ізогемаглютинином анти-В. На светрі (об`єкти №1,2), що належить ОСОБА_13 , виявлена кров людини, в якій виявлені антигени А і В. Таким чином, враховуючи групові характеристики даних осіб та приймаючи до уваги конкретні обставини справи, можливо вважати, що у цих об`єктах має місце змішання крові групи А з ізогемаглютинином анти-В, що походить від ОСОБА_13 , з кров`ю групи В з ізогемаглютинином анти-А, яка могла походити від ОСОБА_15 (а.к.п.30-31 т.2).
Відповідно до висновку експерта №12-Ис/15 від 15.01.2015 року, кров від трупа ОСОБА_15 належить до групи В з ізогемаглютинином анти-А. Група крові ОСОБА_13 А з ізогемаглютинином анти-В. На куртці (об`єкти №1-4), що належить ОСОБА_13 , виявлено кров групи А з ізогемагглютинином анти-В, походження якої від самого ОСОБА_13 не виключається. Від ОСОБА_15 ця кров походити не може (а.к.п.39-40 т.2).
У відповідності до висновку експерта №13-Ис/15 від 23.01.2015 року кров від трупа ОСОБА_15 належить до групи В з ізогемаглютинином анти-А. Згідно висновку експерта №9-Ис/15 від 09.01.2015 року «Кров ОСОБА_13 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В». На чохлі переднього сидіння автомобілю (об`єкти №1,4), що належить ОСОБА_13 , виявлено кров людини, в якій виявлені антигени А і В. Враховуючи групові характеристики осіб, що проходять у справі та приймаючи до уваги конкретні обставини справи, можливо вважати, що у цих об`єктах має місце змішання крові групи В з ізогемаглютинином анти-А, що походить від ОСОБА_15 , з кров`ю групи А з ізогемаглютинином анти-В, яка могла походити від ОСОБА_13 . На цьому ж чохлі (об`єкти №2,3) крові не знайдено (а.к.п.56-57 т.2).
За результатами експертизи №14-Ис/15 від 23.01.2015 року кров від трупа ОСОБА_15 належить до групи В з ізогемаглютинином анти-А. Згідно висновку експерта №9-Ис/15 від 09.01.2015 року «Кров ОСОБА_13 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В». На чохлі заднього сидіння автомобілю (об`єкти №1,7), що належить ОСОБА_13 , виявлено кров людини, в якій виявлені антигени А і В. Враховуючи групові характеристики осіб, що проходять у справі та приймаючи до уваги конкретні обставини справи, можливо вважати, що у цих об`єктах має місце змішання крові групи В з ізогемаглютинином анти-А, що походить від ОСОБА_15 , з кров`ю групи А з ізогемаглютинином анти-В, яка могла походити від ОСОБА_13 . На цьому ж чохлі (об`єкти №2-6, 8-10) крові не знайдено (а.к.п.65-67т.2). Згідно висновку судово-психіатричного експерта за №57 від 26.01.2015 року ОСОБА_13 на даний час ознак психозу, слабоумства чи інших психічних розладів не має. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. К періоду часу, до якого відноситься правопорушення, ОСОБА_13 знаходився поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_13 за своїм психічним станом на даний час у застосуванні примусових заходів медичного характеру потреби не має (а.к.п.82-84 т.2).
Висновок експерта від 23.01.2015 року №26 визначає, що фрагмент лінолеуму коричневого кольору довжиною 35 400мм., шириною 920мм., який вилучено у ході огляду місця події (трупу ОСОБА_15 ) від 13.12.2014 року та фрагмент лінолеуму коричневого кольору довжиною 901 мм., шириною 902мм., вилучений у ході огляду місця події дачного домоволодіння №28 СТ «Ковиль» від 13.12.2014 року, до розділення складали єдине ціле один єдиний лінолеум довжиною 36 301мм. (а.к.п.94-98 т.2).
Відповідно до висновку експерта від 26.01.2015 року за №23 - слід низу підошви взуття, зафіксований у гіпсовому зліпку та вилучений 13.12.2014 року у ході проведення огляду місця події, придатний для встановлення групової належності. Даний слід залишений підметковою й каблучною частинами взуття, що має одну групову приналежність із підметковою і каблучною частинами черевика на праву ногу, вилученого у ході обшуку ОСОБА_13 , та представленого на дослідження (а.к.п.111-116 т.2).
Згідно висновку експерта від 25.01.2015 року за №27 форма й розміри сліду, форма й розміри елементів рельєфного малюнку в сліді ділянки бігової доріжки протектора шини автомобіля, зафіксованого у гіпсовому зліпку та вилученого 13.12.2014 року під час проведення огляду місця події, утворюють сукупність загальних ознак слідоутворюючого об`єкта, яка дозволяє визнати даний слід придатним для встановлення групової належності. Даний слід залишений ділянкою бігової доріжки протектора шини автомобілю «Опель кадет», державний номер НОМЕР_1 , що має одну групову приналежність із ділянкою бігової доріжки шини автомобілю, вилученого для проведення трассологічного дослідження (а.к.п.132-136 т.2).
Зазначені вище показання свідків, висновки експертів, письмові докази узгоджуються між собою, не містять між собою якихось суттевих суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Наведені докази були досліджені і оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог КПК України тож є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вину ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого саме ч. 1 ст. 115 КК України.
Аналізуючи апеляційні доводи обвинуваченого та захисника в частині того, що ОСОБА_13 діяв у стані сильного душевного хвилювання в умовах самооборони та необхідність кваліфікації його дій за ст. 119 КК України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року, при відмежуванні ч. 2 ст. 121 КК України від інших злочинів проти життя та здоров`я особи, питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

У п. 26 вказаної вище постанови зазначено, що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України. Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Таким чином, для встановлення вказаних обставин має бути з`ясовано спрямованість умислу обвинуваченого та його співвідношення із вчиненими діями, а також наслідками вчинення суспільно-небезпечного діяння, оскільки від цього безпосередньо залежить кваліфікація діяння.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження було ретельно досліджено докази, що мають значення для з`ясування спрямованості умислу ОСОБА_13 на завдання потерпілому тих чи інших тілесних ушкоджень, а також їх причинно-наслідковий зв`язок із наслідками, що настали.

Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого ОСОБА_13 обвинувачення, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, форми вини та наслідків кримінального правопорушення та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.

За результатами судового розгляду міський суд дійшов обгрунтованого, на думку колегіїї суддів висновку, що наносячи револьвером множинні удари потерпілому у різні частини тіла, в тому числі і в область голови, ОСОБА_13 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажав її настання. Судом враховані спосіб вчиненого обвинуваченим діяння, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація поранень (завдання множинних ушкоджень, в тому числі і в життєво важливі органи тіла) та причини припинення злочинних дій.
Звернуто увагу суду і поведінка обвинуваченого пілся вчинення злочину, а саме, що після нанесення вказаних ударів револьвером ОСОБА_15 , коли останній упав та більше не намагався піднятися, ОСОБА_13 припинив свої злочинні дії, будь яких дій, спрямованих на надання допомоги ОСОБА_15 обвинувачений не вживав та зусиль для цього не докладав.
Крім того, пізніше, з метою приховування скоєного злочину, обвинувачений на власному транспортному засобі, вивіз труп вбитого ним ОСОБА_15 та скинув його в кювет під`їзного шляху, поблизу території СТ «Радужне» та з метою спотворення трупу підпалив речі і зник з місця вчинення злочину. А вже потім, після його затримання працівниками поліції, лише під тиском незаперечних доказів його вини у скоєному, визнав провину частково.
Також міський суд зазначив, а колегія апеляційного суду погоджується, що в ході судового розгляду не встановлено обставин, які б вказували на вчинення обвинуваченим злочину у стані сильного душевного хвилювання та в умовах самооборони.
Такий висновок зроблений за результатами аналізу спрямованості та змісту умислу, локалізації та кількості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_15 , спроби приховати скоєний злочин та спотворити труп.
Поряд з цим, згідно з висновком судово-психіатричного експерта за №57 від 26.01.2015 року, ОСОБА_13 у період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, знаходився поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Виходячи з вищенаведеної аргументації, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції у зв`язку з їх законністю та обґрунтованістю.
Позиція сторони захисту про вчинення злочину при необхідній обороні та в стані сильного душевного хвилювання не знайшла свого підтвердження, спростована об`єктивними даними кримінального провадження, що були встановлені належними, допустимими та достовірними доказами.
Підстав для призначення по справі психологічної експертизи для встановлення стану обвинуваченого під час вчинення злочину, з урахуванням достовірно встановлених обставин кримінального провадження, суд першої інстанції не мав виходячи із змагальності процесу.
Отже, зазначені обставини спростовують вищевказані доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання, колегія суддів зазначає наступне.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Судом першої інстанції враховані характер та суспільна небезпечність скоєного злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, згідно яких він позитивно характеризується, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває.
Також судом враховані ставлення обвинуваченого до скоєного, думка потерпілих, які просили суд призначити суворе покарання, поведінка самого ОСОБА_15 перед вчиненням стосовно нього злочинних дій.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_13 , судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_13 згідно зі ст. 67 КК України, міський суд визнав скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вказані обставини, міський суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді 12 років позбавлення волі, з чим погоджується й апеляційний суд.
Підстав для призначення більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає у зв`язку з його справедливістю та відповідністю вимогам ст. 65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації. Призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності у нього родини, яка потребує його допомоги, а також часткове відшкодування потерпілим завданих матеріальних збитків не є достатніми обставинами для зміни вироку суду в частині призначення покарання.
Стосовно апеляційних доводів обвинуваченого та захисника про неправильне вирішення цивільних позовів, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України: ч. 1. особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; ч. 2. моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; ч. 3. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При прийнятті рішення про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції врахував, що внаслідок дій обвинуваченого настала смерть ОСОБА_15 , його родичі зазнали сильних душевних страждань, змінився їх уклад життя, були порушені стосунки, втрачено спокій, вони були вимушені докладати додаткових зусиль, які необхідні були для організації життя в цей період, враховано тяжкість скоєного обвинуваченим злочину та наслідки для потерпілих (смерть чоловіка і батька).
Приймаючи до уваги вищевказані обставини, суд першої інстанції частково задовольнив позовні заяви потерпілих про відшкодування моральної шкоди та стягнув з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_14 - 550 000грн.; ОСОБА_10 125 000грн.; ОСОБА_8 125 000грн.; ОСОБА_9 125 000грн.
З огляду на вищевказане та керуючись нормами Закону, що регулюють дані правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнення на користь потерпілих моральної шкоди у вказаному розмірі, оскільки дане рішення відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності.
Вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 19 331,36грн. також задоволено обгрунтовано, оскільки сума понесених потерпілою витрат в зазначеному розмірі на поховання батька підтверджується товарними чеками, договором про надання ритуальних послуг.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, вивчивши та перевіривши апеляційні доводи обвинуваченого та захисника, апеляційний суд дійшов висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно, всебічно та об`єктивно, наданим сторонами доказам дана належна правова оцінка та по справі постановлено законне й обґрунтоване рішення, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновки, що були покладені в основу вироку.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 10.05.2017 відносно ОСОБА_13 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді