Справа №766/7526/16-к
н/п 1-кс/766/5956/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 слідчого ОСОБА_6 розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и л а :

25 червня 2020 року, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, просив:

1. Прийняти скаргу до розгляду.

2. Скасувати Постанову про закриття кримінального провадження від 02 березня 2020 року за матеріалами досудового розслідування № 0001500.

Обґрунтування скарги.

15 червня 2020 року ОСОБА_3 було отримано постанову про закриття кримінального провадження, згідно якої закрито кримінальне провадження за матеріалами внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001500 за заявами про злочин ОСОБА_3 .

В ході провадження досудового слідства у вище вказаному кримінальному провадженні із показів потерпілого та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 чітко встановлено наявність насильницьких дій організованої групи відносно ОСОБА_3 , що полягають у вилучені належного йому на праві власності майна - станок розпилочний ЦП-1-; станок торцовочний ; станок універсальний КС-1; станок універсальний К-40; станок фугувальний СФ-40; станок вертикально-фрезерувальний 1-АМ; станок шліфувальний 11ІЛПС; станок токарний ТП-40; 2 станки універсальних КС-1А; станок роз пиловочний ЦП-1; станок рейсмус ний СРЗ-6; станок торцовочний ВСШ-1; станок сверлильно-пазовий; станок вертикально-фрезерувальний ФС11І-2; станок рейсмус ний СФ-600; станок фугувальний; станок фугувальний ФС-40; станок шліфувальний ШЛПС-1 вартістю на загальну суму - 1 610 755 гривень.

Таке вилучення відбувалося із погрозою застосування насильства до ОСОБА_3 та його працівників, які перешкоджали вчинення кримінального правопорушення.

При наявності усіх ознак злочину, слідчий визначає що відсутня подія кримінального правопорушення.

Зазначений висновок покладений в основу оскаржуваної постанови ґрунтується на тому, що станки які були відкрито викраденні 20 грудня 2010 року ОСОБА_11 та найнятими ним особами були арештовані та передані державним виконавцем іншій особі. Такий висновок не ґрунтується на встановлених обставинах та подіях в ході досудового слідства, що вбачається із самої постанови.

Усі свідки надали покази які вказують на відсутність дій із передачі державним виконавцем станків іншій особі, наголошує саме передачі і саме державним виконавцем. Із показів усіх свідків вбачається, що державний виконавець не був учасником подій, що відбувалися 20 грудня 2010 року. ОСОБА_12 надав покази, що станки йому були передані невідомими особами, а не державним виконавцем.

Слідчим проігноровано рішення Білозерського районного суду Херсонської області, що набрало законної сили яким встановлено незаконність складених державним виконавцем офіційних документів, а саме акту про заміну відповідального зберігання.

Основним доводом для закриття кримінального провадження слідчим визначено, що в ході досудового слідства не встановлено в діях осіб ознак злочину, а зокрема відсутня така складова злочину як суб`єктивна сторона, оскільки у осіб не було бажання збагатитися за рахунок майна (станків) ОСОБА_3 оберненням майна на свою користь.

Такий висновок є необ`єктивним, оскільки з суб`єктивної сторони грабіж передбачає прямий умисел, який полягає в усвідомлені особи, що посягає на чужу власність, вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду і не обов`язково з метою збагачення.

ОСОБА_11 вчиняючи дії із протиправного заволодіння майном ОСОБА_3 і. без наявності будь-яких прав та повноважень на здійснення цих дій, діяв із умислом саме на завдання матеріальної шкоди ОСОБА_3 з метою позбавлення його можливості реалізувати вказане майно.

Також слідчий без реагування залишив відмову посадової особи юридичної особи надати пояснення щодо діяльності юридичної особи на підставі ст. 63 Конституції України.

Держава забезпечуючи правовий порядок не може залишити поза увагою здійснення будь - яких насильницьких дій. Тому зневагою до повноважень держави є твердження, що насильницькі дії вчинені організованою групою не є складом злочину не тільки не відповідає чинному законодавству, а є таким, що підриває авторитет держави України - як правової держави.

Слідчим вже приймалося рішення у вигляді постанови про закриття кримінального провадження від 22 березня 2019 року з абсолютно аналогічними посиланнями та підставами. Вказана постанова була скасована рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року, але незважаючи на висновки суду про незаконність такого рішення, кримінальне провадження знову закривається що є неповагою до судового рішення.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Скаржник та його представник підтримали скаргу, просили її задовольнити, скасувати постанову про закриття кримінального провадження. Наголошували на тому, що ОСОБА_3 був позбавлений майна без наявності на те підстав. Є особа ОСОБА_13 , яка із застосуванням сили він сам та із залученням інших осіб, заволоділи майном ОСОБА_3 , яке було арештоване і перебувало у нього на відповідальному зберіганні, і при цьому кримінальне провадження закривається, оскільки ОСОБА_13 не мав умислу збагатитися за рахунок майна ОСОБА_3 .

Слідчий та прокурор заперечували проти скасування постанови. На обґрунтування своїх заперечень послалися на ті обставини, що під час досудового розслідування вчинені всі можливі слідчі дії, збирання доказів вичерпано. В ході досудового розслідування не було встановлено події злочину. Оскаржувана постанова винесена з дотримання вимог КПК України.

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001500 від 26.02.2013 р., слідчий суддя прийшов до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з таких підстав:

За змістом ст.110КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи. Зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту прав та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова є невмотивованою та необґрунтованою.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто винив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Тільки за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а, по-друге, однаково-ретельне встановлення і перевірка обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Всі обставини кримінального провадження не досліджені, як того вимагається ст.9КПК України, а тому закриття кримінального провадження є передчасним.

Кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284КПК України, яка передбачає закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

З урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.284, п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити виклад обставин про вчинення злочину, зміст доводів потерпілого про вчинений злочин, виклад доказів, які спростовують його доводи, правовий аналіз доказів, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Формулювання в п.2 ч.1 ст.284КПК України підстави для закриття кримінального провадження «у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення» означає, що встановлена особа, яка вчинила діяння, але вчинене нею діяння не містить складу злочину.

Основним доводом потерпілого ОСОБА_3 є те, що конкретна особа ОСОБА_11 незаконно із застосуванням насильства привів у непридатний стан належне йому майно (19 верстатів) шляхом його демонтування з допомогою важкої техніки в місці розташування по АДРЕСА_1 , а потім вивіз ці станки. Насильство полягало в тому, що ОСОБА_11 забирав майно ОСОБА_3 із застосуванням спеціальної техніки з декількома особами, яким ОСОБА_14 не міг протидіяти, а правоохоронці на його виклик не прибули.

Слідчий закриває провадження у зв`язку з відсутності в діях (хоч п.2 ч.1 ст.284 КПК України зазначає «діянні», а не діях), що передбачає наявність конкретної особи, яка вчинили це діяння, оскільки абстрактного діяння (дій) без особи не буває, а тому в такому разі у резолютивній частині необхідно вказувати в діянні якої особи відсутній склад злочину, але така особа в резолютивній частині рішення не зазначена.

В даному випадку ОСОБА_3 конкретно вказує на особу ОСОБА_11 .

І якщо слідчий прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_11 відсутній склад злочину, то він у постанові повинен був довести, що дії ОСОБА_11 по заволодінню майном (по вилученню майна) ОСОБА_3 були правомірними, а постанова слідчого таких доводів не містить.

Натомість слідчий просто перераховує (викладає) докази, які він зібрав в ході досудового слідства, зокрема, показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які тільки підтверджують доводи потерпілого, що ОСОБА_11 забирав майно з вантажниками та технікою.

Свідок ОСОБА_12 , який на той час був директором філії №22 « ОСОБА_15 (підприємство, що здійснювало реалізацію арештованого майна) показав, що належні ОСОБА_3 19 деревообробних станків, які були арештовані виконавчою службою, невідомими особами були демонтовані та перевезені на орендований ним склад по АДРЕСА_2 , які не змогли бути реалізовані. ОСОБА_3 запропоновано було забрати станки, але він відмовився.

Коли йому було забрати станки і чому він відмовився це зробити слідчий у ОСОБА_10 не з`ясував.

Таким чином, і колишній директор філії №22 «Нива-В.Ш.», яка займалася реалізацією арештованого виконавчою службою майна, свідчить, що станки були демонтовані, тобто були забрані у ОСОБА_3 .

Незрозуміло чому слідчий приймає відмову від дачі показань свідка ОСОБА_16 , який відмову від дачі показань обґрунтував ст.63Конституції України, відповідно до якої особа може відмовитися від дачі показань відносно себе, членів сім`ї чи близьких родичів. З якої саме підстави відмовився ОСОБА_17 не хоче свідчити проти себе чи близьких родичів. Це має бути з`ясовано. Хто з його близьких родичів у чомусь звинувачується у даному кримінальному провадженні. Якщо цих обставин немає, то це є необґрунтована відмова від дачі показань.

Слідчий викладає окремими фразами відомості про рішення Білозерського районного суду, про окремі документи виконавчого провадження, не зазначаючи їх номер, дату, конкретного державного виконавця тощо, точний зміст документа, і при цьому слідчий не вказує які доводи ОСОБА_3 , що майно було забрано і приведено у непридатний стан ОСОБА_11 , ці докази спростовують.

Виклавши зміст окремих доказів, які логічно між собою не пов`язані, і не дають в сукупності підстав для жодних висновків, слідчий прийшов до висновку, що «досудовим слідством не встановлено в діях осіб ознаки злочину, передбаченого ст.186КК України», і при цьому роз`яснив в чому полягає об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.186КК України.

Незрозуміло як можна зробити висновок що в діях осіб відсутній склад злочину і при цьому не зазначити ім`я цих осіб (відповідно до ст.28Цивільного Кодексу України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національності, меншини, до якої вони належать) і не викласти (описати) дії, які ці особи вчинили).

Згідно показань потерпілого ОСОБА_3 з території підприємства, де він здійснював підприємницьку діяльність, за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 , із застосуванням техніки станки зірвали з місця «трактори за допомогою троса зривали верстат з місця їх монтажу, не від`єднуючи їх від вентиляції і не відключаючи кабелі живлення, витягували їх на вулицю, при цьому верстати переверталися і билися… Водій длинномера, на який вантажили верстати пояснив, що верстати везуть на базу ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 ».

Згідно показань ОСОБА_10 верстати невідомими особами саме на АДРЕСА_2 і були доставлені, і ніби-то за цією адресою філія №22 орендувала склад, але документів про оренду немає.

Проте оскаржувана постанова не містить відповіді на питання хто і на якій правовій підставі (тобто хто мав повноваження) демонтував належні ОСОБА_18 верстати, при цьому привівши їх у часткову чи повну непридатність, і доставив ці верстати за адресою: АДРЕСА_2 . Слідчим не з`ясовано, що це за місце і чому саме туди було доставлено станки.

Слідчий у постанові зазначає, що «станки у ОСОБА_3 були вилучені актом державного виконавця по зміну відповідального зберігання». Станки можуть бути вилучені на підставі акту, але не самим актом.

В ході досудового розслідування мають бути встановлені особи, які демонтували верстати, привівши їх у непридатний стан, і відповідно їх повноваження на вчинення таких дій або відсутність таких повноважень.

Слідчий зазначає, що у осіб, які вчиняли дії по вилученню та передачі зазначених станків був відсутній умисел, спрямований на незаконне обернення майна на свою користь або на користь інших осіб».

Поняття умислу визначено ст.24КК України. Умисел(прямий і непрямий) це є усвідомлення особою суспільно-небезпечного характеру своїх дій, тобто умисел може бути тільки у конкретної особи.

Як же слідчий міг зробити висновок про відсутність умислу в осіб на збагачення, коли він цих осіб не встановив і в постанові про них не зазначив.

Вольова ознака умислу це бажання настання передбачуваних наслідків свого діяння, найчастіше особа прагне досягти якої-небуть мети, задовольнити ту чи іншу потребу, тому діє свідомо і цілеспрямована, тобто умисел не можна розглядати настільки вузько, як бажання збагатитися.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 був приватним підприємцем, а демонтаж верстатів відбувався із залученням складної техніки та людей, що потребувало коштів, водій ОСОБА_3 при демонтажу станків пояснив, що станки доправлятимуть на базу ОСОБА_11 на АДРЕСА_2 . Вказані обставини вказують на те, що ОСОБА_11 міг також бути підприємцем, і можливо ОСОБА_3 складав йому конкуренцію, а позбавивши ОСОБА_3 верстатів, позбавився і конкурента.

Мотив ОСОБА_11 також необхідно з`ясовувати і в ОСОБА_18 , можливо, у нього є своя версія, а вище зазначалося, що перевірка всіх версій і є однієї з ознак всебічного дослідження обставин кримінального провадження .

Адже якимось інтересом керувався ОСОБА_11 , демонтуючи належні ОСОБА_3 верстати. Не може ж особа витрачати ресурси просто так, не маючи при цьому інтересу.

Матеріали кримінального провадження не містять документів про те, що ОСОБА_11 чи інша особа залучалися у визначеному законом порядку до виконавчого провадження для здійснення демонтажу та перевезення станків і вартість вказаної роботи була кимсь оплачена.

Слідчий вказує, що «натомість у ОСОБА_3 зазначені раніше арештовані державним виконавцем деревообробні станки були вилучені актом державного виконавця про зміну відповідального зберігання, та фактично передані іншій особі, а тому у осіб, які вчиняли дії по вилученню та передачі зазначених станків був відсутній умисел, спрямований на незаконне обернення майна на свою або на користь інших осіб». Фраза позбавлена будь-якого логічного зв`язку та змісту, оскільки із висновку слідчого слідує, що арешт майна є доказом відсутності умислу у осіб, які вилучали майно, чого не може бути з причин викладених вище.

Всі факти та документи, на які посилається слідчий, повинні бути підтверджені доказами, але посилання на докази відсутні. Слідчий не зазначає що це за «акт державного виконавця про зміну відповідального зберігання», яким чином і якій «іншій особі було фактично передано майно», в якій спосіб це майно було передано, тобто конкретно не зазначено жодного документа, а тільки зроблено абстрактне посилання.

Слідчий у постанові декілька разів вказує на існування виконавчого провадження, посилається на акти державного виконавця, але при цьому жодного разу не вказав конкретного державного виконавця і не допитав його.

Резолютивна частина постанови має випливати з мотивувальної, бути її логічним завершенням, але резолютивна частина постанови аж ніяк не випливає з мотивувальної частини і не є її логічним завершенням.

Із мотивувальної частини оскаржуваної постанови аж ніяк не можна зрозуміти в діях яких осіб і чому відсутній склад кримінального правопорушення, не спростовані доводи потерпілого про те, що належне йому майно було вилучено у нього у незаконний спосіб конкретними особами і приведено у непридатний для використання стан.

І поки не будуть спростовані всі доводи потерпілого проо вчинення відносно нього кримінального правопорушення, кримінальне провадження не може бути закрите.
Оскаржувана постанова винесена з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а саме: ст.110, п.2 ч.1 ст.284КПК України. а тому підлягає скасуванню.

Прокурор наполягала на відмові у скарзі на підставі того, що ОСОБА_3 пропустив строк на звернення до суду із скаргою, оскільки йому було відомо про наявність постанови про закриття кримінального провадження. На обґрунтування своїх заперечень послалася на те, що ОСОБА_3 неодноразово направлялися відповіді на його скарги, в яких зазначалося про закриття кримінального провадження, надала копію таких відповідей.

Слідчий суддя не погоджується із доводами прокурора, оскільки відповідно до ч.1 ст.304КПК України скарги на рішення слідчого чи прокурора, які оформлюються постановою, можуть бути оскаржені протягом десяти днів з дня отримання особою копії постанови.

Скаржник надав відомості про отримання ним копії постанови 15.06.2020року, до суду він звернувся 25.06.2020року.

Додані прокурором документи не містять відомостей про те, що копія постанови ОСОБА_3 вручалася взагалі.

Слідчий не спростовував доводи скаржника про вручення йому копії оскаржуваної постанови 15.06.2020року.

За вказаних обставин слідчий приходить до висновку, що скаржник не пропустив строк звернення із скаргою до суду.

Керуючись ст. 110, п.2 ч.1 ст.284, ст.ст.303, 307 КПК України, слідчий суддя,

постановила

Скасувати постанову т.в.о слідчого слідчого відділу Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_19 від 02.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0001500 внесеного до ЄРДР 26.02.2013року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 12 годині 05 хвилин 03 серпня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1