УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесене до ЄРДР за № 0009114 від 25.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло зазначене клопотання, яке мотивовано тим, що в провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0009114 від 25.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

До Шевченківського УП ГУНП у м. Києві звернулась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про вчинення кримінального правопорушення, згідно з якою в період часу з лютого 2019 по теперішній час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , здійснюють незаконну перебудову об`єкту нерухомого майна гаражного боксу «Г», номер об`єкту НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , без будь-яких дозвільних документів.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , перебуваючи у родинному зв`язку за попередньою змовою між собою, домовившись щодо купівлі нежитлового приміщення, а саме: частини побудованого господарчим способом гаражного боксу (літера «Г»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 21 кв. м.

Даний об`єкт нежитлового приміщення раніше знаходився у власності ОСОБА_7 , право власності на який вона набула по спадщині від своїх батьків, які в свою чергу, відповідно до рішення №731 виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Києва від 26 листопада 1973 року «Про дозвіл на передачу гаража» перейшов до ОСОБА_8 в частині дозволу на зайняття гаражу в АДРЕСА_2 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 , який у період часу з 2018 року по 31.01.2019 працював на посаді державного реєстратора в КП з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «СПЕЦЖИТЛОФОНД» м. Києва та надав показання стосовно реєстрації прав на нерухоме майно, а саме: об`єкту нерухомого майна гаражного боксу «Г», номер об`єкту НОМЕР_1 , яке здійснювалося на підставі Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно», повідомивши про те, що 25.01.2019 розглянув заяву ОСОБА_7 та провів державну реєстрацію права власності на гаражний бокс, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за суб`єктом ОСОБА_7 на підставі довідки про показники об`єкта нерухомого майна №88 від 21.12.2018, яка видана Асоціацією « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Також вказана організація «АВІАСТОР-БУД» виготовила технічний паспорт щодо гаражного боксу № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2 , який має один поверх загальною площею 21 кв. м.

В подальшому, 08.02.2019 даний гаражний бокс оформлено на ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу частини гаражу, посвідченого нотаріально у приміщенні приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстрі за №911, про що також свідчать показання, які надалі ОСОБА_7 , відповідно до протоколу допиту свідка від 10.10.2019.

Надалі, 10.05.2019, відповідно до довідки про показники об`єкта нерухомого майна, наданий Асоціацією «АВІАСТОР-БУД» №680 від 10.05.2019 про те, що відповідно до проведеної інвентаризації відносно гаража літера «Г» за адресою: АДРЕСА_2 , показники загальної площі даного нежитлового об`єкта змінилися на 80 %, тобто з 21 кв.м. на 39 кв.м., про що також свідчать дані з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до даних Асоціації «АВІАСТОР-БУД», яка була виконавцем вказаного технічного паспорту раніше, гаражний бокс проходив процедуру заміру загальної площі 21.12.2018 та мав площу 21 кв.м. з одним поверхом.

В подальшому, 02.10.2019 КП «Реєстраційне бюро» в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_11 розглянуто заяву про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яку подав ОСОБА_5 на підставі довідки про показники об`єкта нерухомості майна, а саме: гаражного боксу (літера Г), що розташований за адресою: АДРЕСА_3 від 01.10.2019, замовником якої був ОСОБА_5 , загальна площа збільшилась з урахуванням добудови другого поверху та становить на даний час 77,9 кв.м. Також, даною організацією «АВІАСТОР-БУД» виготовлено технічний паспорт за № НОМЕР_4 , в якому зазначено загальну площу даного об`єкту.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 повідомила, що площа гаражного боксу, згідно реєстру складає 77,9 кв.м. та переобладнання або інші дії стосовно даного об`єкту не проводилися.

На запит до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна щодо питання отримання суб`єктами господарювання дозвільних документів на проведення будівельних, ремонтних, реставраційних робіт, а також переобладнання дозвільних документів на проведення будівельних, ремонтних, реставраційних робіт, а також переобладнання протягом 2018-2019 років на об`єкті будівництва нерухомого майна гаражного боксу літера «Г», номер об`єкту 000, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» в межах наданих повноважень оформлює замовлення на виготовлення технічних паспортів згідно адреси об`єкта нерухомого майна та повідомили про те, що технічний паспорт та інші дозвільні документи стосовно переобладнання гаражного боксу літера «Г» номер об`єкту НОМЕР_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , не оформлювалися.

Крім цього, в першій довідці, яка видана Асоціацією « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №88 від 22.12.2018 зазначено, що гаражний бокс (літера «Г») номер об`єкту 000, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побудований господарчим способом до 05.08.1992 року та є цегляною будівлею.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 як попередня власниця вказаного гаражного боксу, повідомила, що відповідно до документів, які надані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час переоформлення даного об`єкту нерухомості загальна площа гаражного боксу скаладала 21 кв.м. та доповнила, що вона сплачувала відповідний податок до місцевого ЖКХ «Софіївський» на утримання вказаного об`єкту.

Крім того, відповідно до інвентаризаційної справи №1848/01/19 від 30.09.2019, від Асоціації «АВІАСТОР-БУД» в особі керівника суб`єкта господарювання ОСОБА_12 та виконавця ОСОБА_13 , надано технічний паспорт на гараж літера «Г», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому зазначено відомості відносно площі даного об`єкту нежитлового приміщення ,яка складає 77,9 кв.м.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 31.11.2019, відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за номером запису 34400757, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49953372 приватним нотаріусом ОСОБА_14 здійснено реєстрацію вказаного вище гаражного боксу на підставі договору купівлі продажу частки у праві спільної часткової власності об`єкта нерухомого майна. Внаслідок таких реєстраційних дій, власником спільної частки об`єкта нерухомого майна за вказаною адресою став ОСОБА_15 .

Далі прокурор у клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 , який відповідно до договору купівлі-продажу частини гаражу за адресою: АДРЕСА_2 , самовільно, без отримання дозвільних документів на переобладнання вказаного приміщення збільшив загальну площу даного об`єкта нерухомого майна, тобто вчинив дії, правомірність яких оспорюється, внаслідок яких була заподіяна шкода громадським інтересам, у зв`язку з чим прокурор просить накласти арешт на вказаний об`єкт нерухомості.

В судове засідання прокурор за викликом не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав.

Володілець тимчасово вилученого майна в судове засідання також не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України розгляд клопотання здійснюється за відсутності належним чином повідомлених осіб.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, дійшла до висновку про таке.

В провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0009114 від 25.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України визначено як кримінальний проступок.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в даному кримінальному провадженні з метою збереження речових доказів.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Абзацом другим зазначеної статті визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Постановою слідчого від 02.12.2019 зазначене в клопотанні майно визнано речовими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Разом з тим вважаю, що постанова слідчого про визнання речових доказів від 02.12.2019 носить суто формальний характер, оскільки в самій постанові не надана оцінка даному об`єкту нерухомості та його відповідності положенням статті 98 КПК України, а також не обґрунтовано його значення для даного кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів, долучених до клопотання, зокрема у витягу з ЄРДР вбачається, що досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, в обставинах якого зазначено, що «в період часу з лютого 2019 року по 24.09.2019 гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснюють незаконну перебудову об`єкта нерухомого майна гаражного боксу «Г», об`єкт номер 00 та НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , без будь-яких дозвільних документів.»

Диспозиція розслідуваної статті 356 КК України передбачає самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

В судовому засіданні не підтверджено, що наявність спору правомірності вчинення дій та заподіяння значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Прокурор у своєму клопотанні посилається лише на лист-відповідь Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та показання свідків, при цьому належних та допустимих доказів вчинення самоправства в розумінні статті 356 КК України.

?З огляду на викладене, а також враховуючи, що прокурором недоведено трьох складових, передбачених частиною третьою статті 132 КПК України, а саме: обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання у кримінальному провадженні, в якому прокурор просить застосувати захід забезпечення у вигляді арешту майна та зважаючи на приписи ч. 1 ст. 173 КПК України, відповідно до якої суд, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна, враховуючи також, що прокурор в судове засідання не з`явився та своїм правом обґрунтувати клопотання е скористався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 94, 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесене до ЄРДР за № 0009114 від 25.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1