Справа № 146/81/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль в приміщенні суду кримінальне провадження № 146/81/20, що зареєстроване в ЄРДР 26 листопада 2019 року за №0000321 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, українця, громадянина України, потерпілим в наслідок аварії на ЧАЕС, учасником АТО та депутатом, особою з інвалідністю не є, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, раніше судимого: 1) 15 січня 1998 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на один рік; 2) 06 квітня 1999 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі; 3) 27 січня 2003 року Томашпільськийм районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 4) 06 жовтня 2008 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 5) 12 липня 2011 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2, 3 ст. 185 КК України ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 14 липня 2014 року звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2014 року із невідбутим строком 7 місяців 11 днів; 6) 28 вересня 2015 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, 14 січня 2019 року звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 10 січня 2019 року із невідбутим строком 10 місяців 7 днів,
у вчиненні кримінальних правопрушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи засудженим 28 вересня 2015 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, 14 січня 2019 року звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 10 січня 2019 року із невідбутим строком 10 місяців 7 днів, після звільнення з місць позбавлення воліна шлях виправлення не став та вчинив нові корисливі злочини за наступних обставин.

Так, 25 листопада 2019 року біля 13:00 год ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, перебуваючи на території домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_2 , побачив біля стіни будинку скутер червоно-чорного кольору, марки «Tiger HT 50 AT-6», LJLTCBН1473H80094, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_5 , та в цей час у нього виник умисел на його заволодіння.

В подальшому ОСОБА_4 впевнишись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викотив вищевказаний скутер за межі домогосподарства, після чого з місця злочину зник, завдавши при цьому потерпілій матеріальної шкоди.

Згідно висновку експерта № 253 від 18 грудня 2019 року вартість скутера марки «Tiger HT 50 AT-6», LJLTCBН1473H80094 становить 10166,67 грн.

Крім того, 06 грудня 2019 року біля 14:00 год ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи на території нежилого домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_3 , де побачив супутникову антену з однією головкою, яка була прикріплена до стіни будинку. Після чого, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав дану супутникову антену, яка на праві власності належить ОСОБА_6 .

Згідно висновку експрета № 2 від 08 січня 2020 року, вартість супутникової антени з однією головкою становить 410 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 410 грн.

Крім того, 01 січня 2020 року біля 15:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_3 , побачив велосипед марки «Україна», який вирішив викрасти.

У подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, умисно, з метою заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, переконавшись що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав із території зазначеного домогосподарства даний велосипед, який був спертий до стіни житлового будинку, власником якого є ОСОБА_7 . Після чого, з місця злочину зник, а викраденим майном розпорядився навласний розсуд, обернувши його на свою користь.

Згідно висновку експрерта № 17 від 11 січня 2020 року вартість велосипеда марки «Україна» чоловічого типу становить 1500 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 1500 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явлених обвинуваченнях визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та характеризуючими матеріалами. З`ясувавши розуміння обвинуваченим змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності його позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого та характеризуючими даними.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив суду, що дійсно 25 листопада 2019 року взяв скутер марки червоно-чорного кольору, який належав потерпілому ОСОБА_5 06 грудня 2019 року перебуваючи на території домогосподарства потерпілої ОСОБА_6 викрав супутникову антену. Також, 01 січня 2020 року викрав велосипед марки «Україна» який належав потерпілому ОСОБА_7 . У вчиненому щиро розкаявся, зобов`язався в подальшому подібного не вчиняти.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, при призначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, при призначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи його було повідомлено завчасно та належним, що підтверджується повідомленям про вручення поштового відправлення.

Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до ст. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта-як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) кримінального кодексу, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Тому, враховуючи зміст ст. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначені покарання дії ОСОБА_4 мають бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є повторність та ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановленні.

Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, що відносяться до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, негативно характеризується, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вину визнав, позицію державного обвинувача та потерпілих щодо міри покарання обвинуваченому, також, суд враховує і досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що на думку органу пробації виправлення особи ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, та на думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції від суспільства, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкцій ст. ст. ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
При цьому суд враховує положення ч.1 ст. 70 КК України згідно яких, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

В межах кримінального провадження було проведено ряд товарознавчих досліджень, загальна вартість на проведення яких становить 1884,12 грн, тому відповідно до положень ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи у кримінальному провадженні, проведення якої було зумовлено вчиненням обвинуваченим злочину.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови потерпілі не пред`являли.
З клопотанням про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу сторона обвинувачення не зверталася.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені злочиннів, передбаченних ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні в сумі 1884,12 грн (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири гривні 12 копійок).

Речові докази у справі, а саме:
-скутер червоно-чорного кольору марки «Tiger HT 50 AT-6», LJLTCBН1473H80094», який визнано по кримінальному провадженню №0000321 від 26 листопада 2019 року в якості речового доказу передати за належністю власнику ОСОБА_5 ;

-супутникову антену, яку визнано по кримінальному провадженню №0000002 від 03 січня 2020 року в якості речового доказу передати за належністю власнику ОСОБА_6 ;

-металеву раму від велосипеда марки «Україна», два колеса, два металевих багажника, крило, які визнано по кримінальному провадженню №0000009 від 09 січня 2020 року в якості речових доказів передати за належністю власнику ОСОБА_7 ;

-флеш-карту «Kingston micro SD», яку визнано по кримінальному провадженню № 0000321 від 26 листопада 2019 року в якості речового доказу залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя:ОСОБА_1