В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2016 за № 0013490 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого у ТОВ «Аском Сервіс», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
у с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 25.09.2016 о 17:30 год. перебував у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ТОВ «Тема Мода Юкрейн» та знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Ватутіна, 2-Т в ТЦ «Скаймолл», де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме одягу, що перебуває у продажу, з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_4 перебуваючи у вищевказаному магазині, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та його дії є таємними для покупців та персоналу магазину, взяв, з торгівельної полиці чоловічу футболку, арт. 6YD13283Z8, закупівельною вартістю 153 гривні 93 копійки, яка належить ТОВ «Тема Мода Юкрейн».
В подальшому, ОСОБА_4 перебуваючи в торгівельному залі магазину «LС Wаіkіkі», скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, руками зірвав з указаної чоловічої футболки сигнальну магнітну кліпсу, якою було обладнано товар.
Надалі, ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та його дії залишаються таємними для сторонніх осіб, з числа персоналу магазину та покупців, усвідомлюючи, що вихід з магазину обладнано сигнальними рамками системи «антикрадіжка», бажаючи приховати свої злочинні дії, сховав футболку до чоловічої сумки, яку тримав при собі.
Після чого, ОСОБА_4 не розрахувавшись за футболку з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився нею на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Тема Мода Юкрейн» матеріальної шкоди на загальну суму 153 гривні 93 копійки.

Крім того, ОСОБА_4 25.09.2016 о 18:50 год. перебував у магазині «Зара», що належить ТОВ «Зара Україна» та знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Ватутіна, 2-Т в ТЦ «Скаймолл», де у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме одягу, що перебуває у продажу, з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_4 перебуваючи у вищевказаному магазині, взяв з торгівельної полиці чоловічу футболку, арт. 1608/308/505/03, вартістю 759 гривень 20 копійок, що належить ТОВ «Зара Україна».
В подальшому, ОСОБА_4 перебуваючи в торгівельному залі магазину «Зара», скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, руками зірвав з чоловічої футболки сигнальну магнітну кліпсу, якою було обладнано товар.
Після чого, ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та його дії залишаються таємними для сторонніх осіб, з числа персоналу магазину та покупців, усвідомлюючи, що вихід з магазину обладнано сигнальними рамками системи «антикрадіжка», бажаючи приховати свої дії, сховав чоловічу футболку до сумки, яку тримав при собі та не розрахувавшись за неї з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись нею на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Зара Україна» матеріальної шкоди на загальну суму 759 гривень 20 копійок.

Вказаних висновків Суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, надав покази, у яких підтвердив обставини його вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.
Так, обвинувачений указав, що дійсно за наведеного алгоритму дій ним було учинено крадіжки 25.09.2016 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Зара», котрі знаходяться за адресою: м. Київ, просп. Ватутіна, 2-Т в ТЦ «Скаймолл».
Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні цих кримінальних правопорушень просив Суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цих діянь, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності їх позицій.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікація кримінальних правопорушень, судом встановлено, що сторони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності позиції, Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі№ 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та які містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При кваліфікації дій обвинуваченого, Суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Згідно пунктів 3-4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 11 вересня 2019 року в справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.
При цьому, відповідно до ст. 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Повторність відсутня після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку (ч. 4 ст. 32 КК із змінами, внесеними згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018).

Згідно примітки до ст. 185 КК у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним,Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), та за ч. 2 ст. 185 КК України, так як вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, Суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, визначених ч. 4 ст. 32 КК та тих, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК щодо події кожного з кримінальних правопорушень, у т.ч. їх час, місце, спосіб учинення.

Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).
Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ними дій та осуд своєї поведінки.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікарня-нарколога не перебуває, має місце проживання, його стан здоров`я, спосіб життя (раніше не судимий, з середньою освітою, працює, не одружений), наявність на його утриманні членів сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання із застосуванням положень ст. 75 КК; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК (в редакції до 01.07.20) та ч. 2 ст. 185 КК, у виді арешту та позбавлення волі відповідно, із визначенням остаточного покарання згідно ст. 710 КК та зі звільнення від відбування такого покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 того ж Кодексу та покладенням обов`язків з числа визначених його ст. 76 КК.

Обставини передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК із змінами, внесеними згідно із Законами № 245-VII від 16.05.2013, № 1183-VII від 08.04.2014, № 2617-VIII від 22.11.2018 не є дійсними з огляду на положення речення 2 частини 2 цієї ж статті указаного Кодексу.

Відповідно Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

При вирішенні цивільного позову ТОВ «Зара Україна» до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди, Суд виходить з наступного.
Цивільний позов позивачем заявлено на суму 949 грн., який обумовлено тим, що цивільний відповідач/обвинувачений 25.09.2016 учинив крадіжку та заволодів речами на наведене суму.
Цивільний відповідач указав, що відповідно до пред`явленого, обвинувачення висунуто тільки у крадіжці майна позивача на суму 759,20 грн., відповідно позов на цю суму останній уважає обґрунтованим.

В іншій частині відповідач позов уважає не доречним у т.ч. через те, що сума таких збитків не випливає з пред`явленого обвинувачення.

Відповідно Суд дослідивши наявні у справі докази з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У цій ситуації, установлено, що судом визнано доведеним, що обвинувачений учинив 25.09.2016 о 18:50 год. у магазині «Зара», що належить ТОВ «Зара Україна» та знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Ватутіна, 2-Т в ТЦ «Скаймолл», крадіжку чоловічої футболки, арт. 1608/308/505/03, вартістю 759 гривень 20 копійок.
Відповідно указаний позов на наведену суду підлягає до задоволення, як обґрунтований.

Щодо позовних вимог позивача, які не охоплюються указаною сумою, то слід відмітити, що згідно абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства».

Із пред`явленого обвинувачення та визнаного судом доведеним не випливає факт крадіжки обвинуваченим іншого (певного) майна потерпілого на суму 949 грн., а тому Суд відхиляє позов в цій частині з роз`ясненням потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, Суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

? за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 2 (два) місяці;

? за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ТОВ «Зара Україна» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 09.11.2016 Центральним РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області) на користь ТОВ «Зара Україна» (, юридична адреса: 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 19-21 (літера А, БЦ «Леонардо») матеріальну шкоду в сумі 759 (сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 20 (двадцять) копійок.
В решті позовних вимог відмовити з роз`ясненням потерпілому можливості вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.
Речові докази: чоловічу футболку, арт. 6YD13283Z8, повернути ТОВ «Тема Мода Юкрейн» (); футболку, арт. 1608/308/505/03, повернути ТОВ «Зара Україна» ().

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я Оксана БІРСА