УХВАЛА

18 листопада 2020 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі
слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов"язання відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дубно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського міського суду звернувся із прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов"язання відносно ОСОБА_5 .
Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ГУ НП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000052 від 07.03.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2, 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне швидке збагачення за рахунок отримання грошової винагороди під виглядом надання реабілітації хворим від наркотичної та алкогольної залежностей, не пізніше травня 2018 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, організував та забезпечив функціонування закладів закритого типу для примусового утримання в умовах ізоляції осіб вказаної категорії.
Так, враховуючи складність одноособового утримання великої кількості нарко- та алкозалежних осіб, ОСОБА_7 , послідовно, у різний період часу, перебуваючи у невстановлених слідством населених пунктах Рівненської області та м. Рівне, зустрічався з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та іншими невстановленими особами і з метою реалізації свого злочинного плану, направленого на протиправне швидке збагачення, запропонував їм вступити в злочинне об`єднання, яке би він очолив, які будучи поінформованими про злочинні наміри ОСОБА_7 , на його пропозицію погодилися.
Знаючи про мету створення цієї злочинної групи незаконне викрадення та позбавлення волі громадян, прагнучи мати засоби для існування шляхом отримання частини від отриманих доходів від такої діяльності, які складались із пожертв, що надходили у готівці та на особисті рахунки співучасників, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , а також невстановлені особи, увійшли до складу організованої ОСОБА_7 групи та активно брали участь і її діяльності та злочинах, які вона вчиняла. Усвідомлюючи, що розмір прибутку залежить від тривалості перебування, утримували потерпілих у «центрах» закритого типу протягом максимально тривалого часу.
Всі члени групи були об`єднанні єдиним планом, з розподілом функцій її учасників, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім її учасникам. Злочинне об`єднання, яке створив ОСОБА_7 , з метою здійснення викрадення та незаконного позбавлення волі громадян характеризувалось стійкістю, що виражалось у його згуртованості та стабільності.
Так, між учасниками організованої групи були постійні ієрархічні внутрішні зв`язки на основі церковного підпорядкування та укладу, які виражалися у спільному проживанні рядових членів групи, які безпосередньо забезпечували викрадення, обмеження волі та контроль за поведінкою осіб із категорії нарко- та алкозалежних на територіях та у приміщеннях створених закладів закритого типу для примусового утримання в умовах ізоляції.
За час існування, члени організованої групи, з метою виконання узгодженого спільного плану, згідно відведених їм ролей, разом або у визначеному ОСОБА_7 , складі брали участь у її діяльності: підшуковували осіб з кола нарко та алкозалежних в межах України, проводили з ними та їх близькими родичами та членами сімей агітацію, набір та релігійну пропаганду під виглядом психологічної допомоги.
При цьому, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 ,, діючи з відома інших співучасників організованої групи, підшукали для розміщення в так званих «реабілітаційних центрах» приватні домоволодіння за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , з власниками яких уклали усні та письмові договори про оренду житлових та господарських приміщень за вказаними адресами, при цьому не розкриваючи перед орендодавцями дійсного призначення та протиправного характеру тримання осіб, які будуть проживати в них.
Отримавши доступ до вказаних об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_7 , діючи як керівник організованої злочинної групи, реалізуючи узгодженний всіма челенми організованої групи план протправної дяльності, з відома та за необхідності з участю членів організованої групи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та невстановленими особами, з метою систематичного незаконного позбавлення волі людей, за грошову винагороду, отриману від їх близьких родичів, шляхом обману, зловживання довірою та погроз фізичною розправою, під виглядом надання допомоги хворим від різного виду залежностей, організував на території м. Рівне та Рівненського району, Рівненської області та, в подальшому, с. Чистилів, Тернопільської області, так звані «реабілітаційні центри», які в дійсності були приватними закладами закритого типу для незаконного тримання осіб проти їх волі протягом тривалого часу.
Вказані заклади представляли собою гуртожитки, для тривалого чи короткострокового спільного проживання осіб з залежностями з обмеженням особистої свободи, а саме позбавлення права на самостійне залишення цих закладів, що забезпечувались організованою системою охорони з кола інших членів організованої групи, які здійснювали цілодобовий контроль за поміщенням до цих центрів так званих «реабілітантів».
При цьому, ОСОБА_7 як організатор та інші члени злочинної групи, незаконно створили для мешканців «реабілітаційних центрів» режим позбавлення волі, обмеження прав на особисту недоторканність, невтручання в особисте життя, свободу пересування і права на вільний вибір місця проживання, а також пов`язаних з цим розпорядок у цих закладах, систему покарань за їх порушення, в тому числі тілесні ушкодження із завданням фізичного болю, притягнення проти волі до праці на прибиранні у побутових приміщеннях, позбавлення звичайного повноцінного харчування, нелюдського та такого, що принижує гідність поводження.
Організатор злочинної групи ОСОБА_7 здійснював безпосереднє керівництво діями учасників створеної ним організованої групи, обов`язки і завдання які уточнювали під час безпосереднього здійснення конкретного злочину, для досягнення спільної злочннної мети, в тому числі обирали та викрадали з місць проживання та тимчасового перебування або залучали шляхом обману осіб, з кола нарко- та алкозалежних показували та координували шляхи під`їзду до місць вчинення викрадень та шляхи безпечного відїзду після їх здійснення, розподіляли функції між учасниками групи під час скоєння кожного злочину.
Крім того, під час вербування та агітації потенційних «реабілітантів» учасники злочинної групи, шляхом обману, зловживання довірою при проведенні перемовин із родичами та членами сімї громадян, з кола нарко- та алкозалежних осіб, повідомляли їм недостовірну інформацію про характер та методику реабілітації, замовчували про закриті умови, позбавлення волі, недостатній раціон харчування.
Разом з тим, як самим так званим «реабілітантам», та і їх близьким родичам, ОСОБА_7 та члени організованої ним злочинної групи до поміщення до «реабілітаційних центрів», обіцяли повну добровільність запланованих заходів реабілітації, повноцінний харчовий раціон, можливість на свій розсуд у будь-який момент залишити центри у разі незгоди з умовами та методами реабілітації. При цьому умовами перебування «реабілітантів» в таких центрах була грошова винагорода, яку на місяць сплачував так званий «реабілітант» або його близькі родичі в якості пожертви.
Інші члени організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 з відома ОСОБА_7 , надавши згоду останньому на участь в цьому злочинному об`єднанні на етапі його створення та у настпному приєднувались до нього, усвідомлюючи, що всі вони входять в організовану злочинну групу, своїми діями, у тому числі під час вчинення незаконного позбавлення волі громадян, підтвердили реальність своїх намірів, так як безпосередньо в активній формі брали участь у викраденнях осіб, відповідно до плану і відведеним їм ролям, виконували конкретні дії, спрямовані на досягнення спільної злочинної мети, а також брали безпосередньо участь у вчиненні злочинів.
Члени організованої групи протягом всієї злочинної діяльності особисто та за допомогою засобів мобільного зв`язку інформували один одного про підготовлювані злочини, під час здійснення яких діяли з розподілом ролей за заздалегідь розробленим та схваленим усіма планом.
Так, для реалізації єдиного злочинного умислу на незаконне позбавлення волі осіб, учасники організованої злочинної групи під керівництвом ОСОБА_7 забезпечили цілодобовий нагляд за потерпілими, облаштування приміщень «Центрів» металевими гратами на вікнах, блокування їх шляхом демонтажу віконних ручок, встановлення металевих решіток в місцях, якими можна було залишити вказані будівлі, тобто пристосували засоби для незаконного позбавлення волі людей, які не могли фізично залишити приміщення за власною волею, а для подолання таких спроб передбачалось впровадження системи відповідних примусових заходів та покарань. Для встановлення контролю за поведінкою потерпілих, їх залякування, застосовувалась система жорстких правил поведінки під час перебування в «Центрах» заснованих на відносинах субординації, підпорядкування, ізоляції від навколишнього світу, які забезпечуватимуться системою покарань, обмежень прав потерпілих, зокрема й тих, які мали ознаки катувань.
Крім того за потерпілими здійснювався цілодобовий нагляд, забезпечувалась реалізація встановлених правил поведінки, примусово застосовувались покарання, психологічне та фізичне насильство щодо осіб, які не бажали перебувати в «Центрах» та підпорядковуватись вигаданій системі так званого лікування від залежностей.
Зазначені покарання застосувались за будь-які порушення встановлених правил, зокрема дріб`язкові, принижуючи честь і гідність осіб, завдаючи їм моральних та фізичних страждань, а саме: примус до виконання принизливих дій перед іншими особами, які незаконно утримувались разом з потерпілими, зокрема у присіданні в кількості до 2000 разів, носінні важких предметів, забороною курцям курити, примушуванню до написання однієї фрази або речення декілька тисяч разів, примушування до вживання невідомих таблеток, які викликали сонливість або різке погіршення стану здоров`я, а відмова від виконання яких тягнула в свою чергу до покарань у вигляді обмеження сну, відповідальності декількох осіб за дії одного та нанесення тілесних ушкоджень.
З метою максимально тривалого перебування осіб в «Центрах» передбачалось позбавлення утримуваних осіб доступу до інформації про події суспільного життя, можливості спілкуватися з людьми поза «Центром», що мало викликати в них страх перед навколишнім світом та реалізувалось шляхом відсутності телебачення, радіо, газет, доступу до мережі «Інтернет», примусовому вилученні особистих речей, грошових коштів та, зокрема, будь яких засобів зв`язку, в тому числі мобільних телефонів.
Водночас розуміючи, що реалізація злочинного умислу не можлива без введення в оману членів сімї та близьких родичів потерпілих щодо умов перебування в «Центрах» та стану здоров`я утримуваних осіб було встановлено жорсткі обмеження побачень та телефонних розмов потерпілих з родичами та особистої присутності при таких розмовах чи побаченнях представників центрів.
Пошук осіб з залежностями здійснювався завдяки розміщенню інформації в мережі «Інтернет», а також з використанням соціальних мереж Facebook, Instagram та паперових оголошень розміщених в лікувальних закладах та інших публічних місцях.
Учасники організованої злочинної групи за задумом ОСОБА_7 мали неухильно дотримувалися правил поведінки як між собою, так і у взаємовідносинах з потерпілими особами, які забезпечувались системою покарань за невиконання вимог. Крім того, при поміщенні до «Центрів» проводився обшук осіб, вилучались їх особисті речі та будь-які засоби зв`язку, зокрема мобільні телефони. Для додержання конспірації та унеможливлення розкриття незаконної діяльності з боку правоохоронних органів для обміну інформацією в спілкуванні учасниками групи використувались умовності та наперед обумовлені фрази та вислови відомі лише учасникам групи, крім того, спілкування проводилось за допомогою додатків месенджерів, які функціонують з використанням ресурсів «Інтернет».
Усвідомлючи вимоги законодавства щодо неможливості здійснення громадською організацією підприємницької діяльності, учасники групи документально оформлювали відносини з потерпілими у вигляді підписання розписок про надання благодійної допомоги у вигляді послуг з реабілітації та ресоціалізації. Крім того, задля уникнення притягнення до відповідальності учасники групи шляхом погроз в тому числі і заподіяння тілесних ушкоджень вимагали в залежних осіб, написання письмових розписок щодо добровільності поміщення їх до «Центрів» та подяки за проведене так зване лікування, однак дані розписки не можуть свідчити про усвідомлену згоду особи на їх написання так як написані під примусом.
Таким чином, учасники організованої ОСОБА_7 злочинної групи свідомо порушували вимоги статей 28,29,32,43 Коституції України, згідно яких кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському, або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню. Кожна людина має право на особисту недоторканість. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Організована ОСОБА_7 група діяла з травня 2018 року по 19 травня 2020 року, неодноразово вчиняючи викрадення громадян та їх подальше тривале незаконне позбавлення волі, яка була припинена у зв`язку з викриттям правоохоронними органами.
Так реалізуючи єдиний злочинний умисел на швидке збагачення за рахунок осіб з різного роду залежностями, забезпечували силове викрадення потерпілих та в подальшому незаконно поміщали у спеціально пристосовані приміщення за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_7 , де утримували там проти їх волі, під виглядом надання платних медичних послуг з лікування від різного виду залежностей, хоча фактично такого лікування не проводилось, за що отримувати щомісячну плату у розмірі від 3 до 12 тисяч гривень з однієї особи. Усвідомлюючи, що розмір прибутку залежить від тривалості перебування, утримували потерпілих у центрах закритого типу протягом максимально тривалого часу.
ОСОБА_5 , виконуючи роль так званого консультанта та учасника так званої «мотиваційної групи» в м. Рівне, особисто та під час спілкування з використанням мобільного зв`язку, забезпечував функціонування системи незаконного утримання людей,
організовував доставку потерпілих осіб до місця розташування так званих «Центрів», забезпечував цілодобовий нагляд за поведінкою потерпілих та їх охорону та самостійно здійснював такий нагляд;
здійснював пошук осіб з залежностями, члени сімї чи близькі родичі яких мають змогу оплачувати їх утримання в «Центрах», повідомляв їм недостовірну інформацію щодо умов перебування, про що інформував організатора ОСОБА_7 ;
повідомляв членам сімї та близьким родичам потерпілих неправдиву інформацію щодо умов перебування останніх в «Центрах» та стан їх здоров`я, переконуючи їх у необхідності продовження перебування потерпілих в «Центрах»;
застосовував погрози та інше психологічне насильство до потерпілих;
організовував залучення потерпілих до примусової праці з прибирання, готування їжі та визначав конкретні види покарань та давав вказівки так званим консультантам та волонтерам щодо застосування до потерпілих покарань за відмову від праці;
виконував інші вказівки ОСОБА_7
19.05.2020 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України повідомлено ОСОБА_5 , як виконавця в складі організованої злочинної групи.
Слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний час доби з 22:00 до 07:00 години наступного дня.
Крім того, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області щодо ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний час доби з 22:00 до 07:00 години наступного дня.
09.09.2020 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_28 щодо ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний час доби з 23:00 до 06:00 години наступного дня.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області щодо ОСОБА_5 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний час доби з 23:00 до 06:00 години наступного дня.
Підозра у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України про яку повідомлено ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними під час досудового слідства доказами та іншими доказами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.
Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.
Метою продовження застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити і сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки установлено, що ОСОБА_5 , ніде не працює, тому є всі підстави вважати, що він поїде на територію за місцем його фактичної реєстрації або в інше місце та не буде з`являтись на виклики слідчого та суду. Крім того, в ході досудового розслідування при з`ясуванні обставин, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що останній не має постійних занять, роботи та постійного джерела заробітку, що вказує на відсутність у нього стримуючих чинників особистісно-соціального характеру. Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_5 є особою суспільно небезпечною та схильною до вчинення злочинів і дають достатні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, буде перешкоджати кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання процесуальних обов`язків, тобто встановлена наявність ризику, зазначеного у п.4 ч.1 ст.177 КПК України.
незаконно впливати на потерпілих та свідків (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України). Встановлено, що ОСОБА_5 під час вчинення злочинів з метою особистого швидкого збагачення свідомо зневажав основоположні норми Конституції України, згідно яких кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському, або такому, що принижує його гідність поводженню чи покаранню. Кожна людина має право на особисту недоторканість. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Окрім цього, свідомо ігнорував вимоги статті 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та зловживання ними», згідно яких , примусове лікування осіб, які визнані хворими на наркоманію, але ухиляються від добровільного лікування але продовжують після лікування вживати наркотичні засоби без призначення лікаря і відносно якої у зв`язку з їх небезпечною поведінкою до органів Національної поліції або прокуратури звернулися близькі родичі чи інші особи здійснюється за рішенням суду у спеціалізованих лікувальних закладах охорони здоров`я за рішенням суду. Підготовка матеріалів для направлення хворих на наркоманію на примусове лікування та передача цих матеріалів до суду здійснюються органами Націоналдьної поліції у порядку, визначеному нормативним актом Міністерства внутрішніх справ України, центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах охорони здоровя, обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, Генеральної прокуратури України.
Також ОСОБА_5 достеменно відомо, що чинним законодавством примусове лікування осіб, які страждають на алкогольну залежність або залежність від ігроманії не передбачено.
Дані факти свідчать про схильність до порушень основоположних прав людини і підвищену суспільну небезпечність. Той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 виконував дії по забезпеченню діяльності так званих центрів реабілітації, в м. Рівне орендувались приміщення будинків, які зокрема були облаштовані для незаконного утримання осіб проти їх волі протягом тривалого часу (зняті ручки на дверях та вікнах, забезпечено цілодобову охорону) з метою вчинення злочинів та «легкої» наживи, особисто на власному автотранспортному засобі забезпечував доставку потерпілих у «Центри реабілітації», входив до складу так званої «мотиваційної групи», дають підстави вважати, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання буде здійснювати тиск на потерпілих та свідків.
вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Цей ризик є реальним зважаючи на те, з якою впевненістю, активністю та непорушністю було вчинено злочини у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 та як він ретельно виконував дії щодо вчинення злочину за попередньою змовою із іншими співвиконавцями злочину.
Тому утримати ОСОБА_5 від здійснення перешкод кримінальному провадженню, ухилення від виконання процесуальних рішень може лише запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, враховуються вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, у тому числі відсутність постійного місця роботи та майновий стан.
Зважаючи на викладені обставини, в органа досудового розслідування є достатні підстави, що підозрюваний буде переховуватися від органів слідства і суду.
Також, враховуючи положення ст. 178 КПК України, досудовим слідством встановлені обставини, які у своїй сукупності достатні для вирішення питання про зміну підозрюваній запобіжного заходу, зокрема: 1) наявні докази про вчинення підозрюваним злочину є вагомими та достатніми; 2) злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 є тяжким, тому усвідомлення невідворотності покарання може вплинути на поведінку з метою ухилення від викликів до слідчого та перешкоджання встановлення істини по справі.
13.11.2020 на виконання вимоги ст. 290 КПК України слідчий за дорученням прокурора повідомив підозрюваним, його захисникам про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування та потерпілому про відкриття сторонами кримінального провадження. 13.11.2019 сторони кримінального провадження розпочали ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, в порядку передбаченого ст. 290 КПК.
Згідно ч. 3 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, в порядку передбаченого ст. 290 КПК, не включається у строки досудового розслідування.
Отже, строк застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 - закінчується 19.11.2020.
Разом з тим, 13.11.2020, на підставі ст.290 КПК України, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено та сторонам надано доступ до матеріалів кримінального провадження.
Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців, тобто граничний термін застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваної закінчується 25.11.2020.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання з підстав, наведених в ньому підтримали, просили змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов"язання.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечили з приводу клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Слідчим управлінням ГУ НП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000052 від 07.03.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 , ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 186 КК України.
19.05.2020 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України, повідомлено ОСОБА_5 як виконавця в складі організованої злочинної групи.
13.07.2020 року слідчим суддую Рівненського міського суду Рівненської області продовжено строк досудових розслідувань за №0000052 від 07.03.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 , ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 186 КК України, до шести місяців, тобто до 19.11.2020 року.
16.07.2020 року слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області щодо ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний час доби, а саме з 22:00 до 07:00 години наступного дня строком до 14.09.2020.
09.09.2020 року слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області щодо ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний час доби, а саме з 23:00 до 06:00 години наступного дня строком до 09.11.2020.
05 листопада 2020 року слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області щодо ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний час доби, а саме з 23:00 до 06:00 години наступного дня строком до 19 листопада 2020 року.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про існування ризику ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити і сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на потерпілих та свідків (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Керуючись наведеним, слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_5 , його соціальний статус.
Згідно ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст.178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність у нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, його майновий стан тощо.
Так, підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, при цьому обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, однак існування ризику ухилятися від слідства та суду є імовірним.
Разом з тим, 13.11.2020, на підставі ст.290 КПК України, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено та сторонам надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців, тобто граничний термін застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваної закінчується 25.11.2020.

Слідчим суддею враховано доводи прокурора, а тому врахувавши дані обставини в їх сукупності вважає за можливе змінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов"язання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 9, 176-179, 193, 194,309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.
Змінити запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 127 КК України, з домашнього арешту на особисте зобов"язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:
прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликлом;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов"язків визначити до 26 листопада 2020 року.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1