УХВАЛА

Справа № 621/3496/20
Провадження 1-кс/621/1035/20
22 грудня 2020 року м. Зміїв
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
підозрюваного ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст.слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,
В обґрунтування клопотання зазначено, що 19 грудня 2020 року до Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що в ніч з 18.12.2020 на 19.12.2020 року за місцем її мешкання по АДРЕСА_1 її зґвалтував її знайомий ОСОБА_4 .
19 грудня 2020 року, в ході проведення огляду місця події по даному факту було виявлено та вилучено:
?Наволочку для подушки;
?Ковдру-підодіяльник
?Тапочки гумові чорного кольору
?Жіночі труси рожевого кольору
Крім того, в ході особистого огляду під час затримання ОСОБА_4 19.12.2020 року, було виявлено та вилучено чоловічий светр сірого кольору, чоловічі гамаші синього кольору та чоловічі труси.
Вказане майно оглянуто та вилучено до Зміївського відділу поліції Харківської області. Постановою слідчого вищезазначене майно визнано речовими доказами по справі.
Посилаючись на ст.ст. 167-168, 170-171, ч.5 ст.237, 300 КПК України, слідчий просить накласти арешт на вище зазначене майно, яке була тимчасово вилучене під час огляду місця події з метою забезпечення збереження речових доказів, мають значення для досудового розслідування, та які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, наголосив на необхідності застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки добутими в ході розслідування відомостями підтверджується факт вчинення кримінального правопорушення, а також встановлюється обставини вчинення правопорушення. Майно, про арешт якого зазначено в клопотанні, може зберігати на собі сліди злочину, що в подальшому має встановити ряд експертиз.
Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, слідчий суддя встановив наступне:
Вказана інформація підтверджується рапортом інспектора-чергового Зміївського ВП ГУНП в Харківській області про отримання та реєстрацію зазначених повідомлень та протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.с.2-3)
Згідно огляду місця події від 19.12.2020 року під час його проведення вилучено, оглянуто та опечатано
?Наволочку для подушки;
?Ковдру-підодіяльник
?Тапочки гумові чорного кольору
?Жіночі труси рожевого кольору (а.с.5-6)
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.12.2020 року, під час особистого огляду ОСОБА_4 виявлено і вилучено чоловічий светр сірого кольору, чоловічі гамаші синього кольору та чоловічі труси. (а.с.8-9)
Дослідивши матеріали, додані до клопотання, оцінивши належність, достатність та допустимість доказів по справі, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення.
Так, за змістом ч.1 статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема й арешт майна, застосовуються з метою дієвості цього провадження.
Згідно із пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів
За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Крім того, відповідно до ч.3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом
У клопотанні слідчий вказав, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово під час огляду місця події та особистого огляду є збереження речових доказів, яке може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а саме запобігання їх знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, яке може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно шляхом заборони розпоряджатися та користуватися цим майном.
Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.
Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати тимчасово вилучене під час огляду місця події майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 107, 131-132, 170-175, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,
Клопотання ст.слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно
?Наволочку для подушки;
?Ковдру-підодіяльник
?Тапочки гумові чорного кольору
?Жіночі труси рожевого кольору
?чоловічий светр сірого кольору,
?чоловічі гамаші синього кольору
який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим СВ Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст..174 КПК України

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1