Єдиний унікальний номер 725/2671/20
Номер провадження 1-кп/725/137/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2020 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за кримінальним провадженням №000569 від 22 травня 2020 року за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець м. Надвірна, Івано-Франківської області, раніше не судимий, з середньою освітою, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), неодружений, зареєстрований по АДРЕСА_2 , та фактично проживаючий по АДРЕСА_3

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , 12 вересня 2019 року призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 грудня 2019 року за №276 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на всі види забезпечення, та призначений на посаду навідника 4 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу за контрактом солдата ОСОБА_6 у військову частину НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Крім того, статті 131, 216 Статуту передбачають, що військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

17 березня 2014 року виконуючий обов`язки Президента України видав Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 року, відповідно до якого в Україні настає особливий період.

14 квітня 2014 року виконуючий обов`язки Президента України видав Указ Президента України № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки ї оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, тобто поняття «особливого періоду» є значно ширшим у своєму розумінні, ніж поняття «періоду мобілізації людських ресурсів», про терміни якої йдеться в Указах Президента України: особливий період не закінчується у момент закінчення мобілізації, що визначений Указами Президента України.

Окрім цього, відповідно до листа Голови Верховного Суду ОСОБА_7 щодо надання роз`яснення начальникові Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України Генералу армії України ОСОБА_8 вбачається, що Верховний суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» в постанові від 25.04.2018 у справі №205/1993/17-ц (касаційне провадження №61-1664 св 17). У постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення указу президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» по теперішній час.

Також, 21.02.2019 ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (справа № 676/2646/17, за обвинуваченням військовослужбовця військової служби за контрактом в/ч НОМЕР_2 солдата ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 407 КК України) визначено, що в Україні особливий період розпочався 18.03. 2014 (з дня набрання чинності Закону України від 17.03.2014 № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію») і триває по теперішній час.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що станом на теперішній час в Україні діє особливий період і солдат ОСОБА_5 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в час дії особливого періоду.

Поряд із цим встановлено, що солдат військової служби за контрактом ОСОБА_5 , маючи на меті ухилитися від проходження військової служби, умисно, самовільно, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану 15 квітня 2020 року близько 08 год. 00 хв. не прибув у розташування військової частини військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого проходження військової служби із відпустки, тобто не з`явився на службу з відпустки з метою ухилитися від проходження військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та вибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де проводить час на власний розсуд.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 11, 16, 129-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 15 квітня 2020 року близько 08 год. 00 хв., маючи на меті ухилитися від проходження військової служби, умисно, самовільно, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не прибув у розташування військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого проходження військової служби із відпустки, та вибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де проводить час на власний розсуд до 11 червня 2020 року, тобто до моменту з`явлення зі зізнанням до військової прокуратури Чернівецького гарнізону

Таким чином ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України визнав повністю. Підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті. Просив суворо не карати, обіцяв виправитися.

Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст. 349 КПК України йому зрозумілий.

За згодою учасників судового засідання розгляд цього кримінального провадження відбувається без виклику свідків, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Судом досліджено дані про особу обвинуваченого, відповідно до яких: ОСОБА_5 раніше не судимий, по місцю служби характеризується позитивно. Не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра.

Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд визнає, як обставини, що відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 66 КК України пом`якшують його покарання.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не виявлено.

При цьому також враховується, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, даючи оцінку діям обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, характеризуючи дані на обвинуваченого, його відношення до вчиненого, що підтверджено наявними у провадженні документами вирішуючи питання про призначення покарання, виходячи із загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і до нього можливо застосувати норми статей 75, 76 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Речових доказів і судових витрат у справі не має.

На підставі наведеного, керуючись ст. 371, 374, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і, відповідно до ст. 76 КК України виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: не буде виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; буде повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання і буде періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для відповідної реєстрації.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб після його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а обвинуваченим - в такому ж порядку з часу отримання копії вироку.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1