В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0001111 від 10.11.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараща, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що всупереч положенням статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (далі по тексту - Перелік), включених до таблиці 1 вказаного Переліку, тобто і «метадону», допускається лише в цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:
використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);
діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону);
використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).
Однак у порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, 10.11.2020 приблизно об 11.40 год. ОСОБА_3 , проходячи по вул. Івана Богуна в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, знаходячись біля п`яти поверхового будинку (точного місця не встановлено) побачив на землі пачку з-під сигарет марки «West», яка привернула його увагу та він відразу ж підняв її, після чого оглянувши вказану пачку, побачив у ній паперовий згорток з вмістом білої кристалічної речовини, тобто незаконно придбав знайшов згорток з вмістом білої кристалічної речовини, що є наркотичним засобом обіг якого обмежено метадон (фенадон).
ОСОБА_3 маючи в минулому досвід вживання наркотичних засобів, а саме метадону, зрозумів, що у паперовому згортку міститься наркотичний засіб метадон. Після чого ОСОБА_3 поклав паперовий згорток, з вмістом білої кристалічної речовини, в пачку з-під сигарет, яку взяв з собою та почав незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.
Після чого 10.11.2020 приблизно об 11.50 год. проходячи повз будинку № 13 по вул. Котляревського в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених в обігу речей та в подальшому під час проведення особистого обшуку у ОСОБА_3 в правій руці, виявлено пачку з-під сигарет марки «West», з якої вилучено паперовий згорток, в якому находилась кристалоподібна речовина білого кольору, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), маса в речовині якого становить 0,061г., який ОСОБА_3 посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 309 КК України, розкаювався та пояснив, що дійсно він 10.11.2020 приблизно об 11.30 год. перебуваючи неподалік ринка, який знаходився біля п`ятиповерхового будинку по вул. Івана Богуна в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, побачив на землі пачку з-під сигарет, яка перебувала у відкритому положенні, де знаходився паперовий згорток з вмістом білої речовини, оскільки ОСОБА_3 мав досвід вживання наркотичних засобів, зрозумів, що в ній міститься метадон та підняв пачку, яку тримаючи в рукав взяв з собою та зберігав наркотичний засіб до 11.50 год. 10.11.2020, тобто до часу його зупинки працівниками поліції біля будинку № 13 по вул. Котляревського в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, де під час особистого обшуку з рук ОСОБА_3 вилучено наркотичний засіб.

В судовому засіданні розкаювався у вчиненні зазначеного кримінального проступку та просив призначити йому мінімальне покарання.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального проступку просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальним правопорушенням, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки останній вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, судом встановлена обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме визнання вини, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, неодружений, але мешкає зі співмешканкою, з якою виховують двох малолітніх дітей останньої, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, ОСОБА_3 не перебуває на обліку призовників у ІНФОРМАЦІЯ_2 на військовому обліку.

Таким чином суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 у межах встановлених у санкції частини 1 статті 309 КК України, а саме у виді обмеження волі із застосуванням іспитового строку.
Так, суд приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, оскільки зазначене покарання відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався, отже до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно останнього не обирати, оскільки підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 у порядку статей 122, 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, а саме: метадон (фенадон), який зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області - знищити після вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у розмірі 1307,60 грн. (одна тисяча триста сім гривень 60 копійок).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1