Провадження № 11-кп/4820/588/20
Справа № 669/375/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференцзв`язку з Білогірським районним судом кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 03 квітня 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора Білогірського відділу Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2020 року,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Теофіпольського районного суду від 27 липня 2020 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, повернуто до Білогірського відділу Старокостянтинівської місцевої прокуратури Хмельницької області для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтовував тим, що відповідно до п.п.5 п.4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону, обвинувальні акти у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
Оскільки станом на 01 липня 2020 року дане кримінальне провадження не призначене до судового розгляду, місцевий суд прийшов до висновку, що воно підлягає поверненню прокурору.
Прокурор Білогірського відділу Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Теофіпольського районного суду від 27 серпня 2020 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Уважав, що ухвала місцевого суду є незаконною, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначав, що ч.2 ст.12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до санкції ст.126-1 КК України вчинення домашнього насильства карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років.
Враховуючи наведене, діяння, передбачене ст.126-1 КК України, згідно вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином.
На думку прокурора, місцевий суд, помилково вважаючи кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, кримінальним проступком незаконно повернув обвинувальний акт прокурору.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; думку обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів провадження, 11 червня 2020 року на розгляд Теофіпольського районного суду після зміни підсудності надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.
Ухвалою від 12 червня 2020 року призначене підготовче засідання з розгляду цього провадження на 27 липня 2020 року.
01 липня 2020 року вступив у дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII/.
Відповідно до п.п.5 п.4 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, який набрав чинності 01 липня 2020 року, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що місцевий суд необґрунтовано прийшов висновку про те, що з 01 липня 2020 року кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, визначено як кримінальний проступок.
Частиною 2 ст.12 КК України (в редакції Закону України №2617-VIII) визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до санкції ст.126-1 КК України вчинення домашнього насильства карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років.
Так, діяння, передбачене ст.126-1 КК України, згідно вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином.
Колегія апеляційного суду вважає, що п.п.5 п.4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII, містить норму права, яка не визначає, порядок дій суду у даному випадку та не підлягає до застосування.
На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора спростовують висновки суду першої інстанції.
За таких обставин, висновки місцевого суду про необхідність повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні до місцевої прокуратури для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України, є необґрунтованими та передчасними.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення щодо повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні до місцевої прокуратури, місцевий суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно дослідити обставини провадження і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог ст.ст.412, 415 КПК України є підставою для скасування ухвали і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Білогірського відділу Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2020 року щодо повернення кримінального провадження №0000050 від 03 квітня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України до Білогірського відділу Старокостянтинівської місцевої прокуратури Хмельницької області для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3