УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001375 від 16.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання, 16.12.2020, приблизно о 05:26 год., водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем TOYOTA CARINА, р/н НОМЕР_1 , рухався на ньому по проїзній частині вул. Різдвяна, з боку вул. Прикордонна в напрямку вул. Запорізька, в м. Вилкове Кілійського району Одеської області. Проїжджаючи у вказаний час на керованому автомобілі TOYOTA CARINА, ділянку проїзної частини вул. Різдвяна, в районі будинку №155 по вказаної вулиці, на мокрому дорожньому покриттю не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль виїхав за межи проїзної частини вліво де автомобіль скоїв наїзд на дерево.

Внаслідок дорожньо транспортної події водій вказаного автомобіля TOYOTA CARINА, ОСОБА_5 , 1982 року народження, та пасажир цього автомобіля ОСОБА_6 , 1983 року народження.

16.12.2020, під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної події був вилучений легковий автомобіль TOYOTA CARINА, р/н НОМЕР_1 , який з місця події було спрямовано на майданчик тимчасового збереження транспортних засобів, розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 31А/1.

16.12.2020, відомості про вказану дорожньо-транспортну подію, тобто про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001375, та по вказаному кримінальному провадженню розпочате досудове розслідування.

17.12.2020, автомобіль TOYOTA CARINА, р/н НОМЕР_1 , було визнано речовими доказом у кримінальному провадженні №0001375.
З метою встановлення істини по кримінальному провадженню, а саме з`ясування механізму дорожньо-транспортної події та з`ясування причин виїзду транспортного засобу, автомобіля TOYOTA CARINА, р/н НОМЕР_1 , за межи проїзної частини, потрібне детальне дослідження та огляд транспортного засобу за участю спеціалістів в галузі судової автотехніки і транспортної трасології, у зв`язку з чим, у кримінальному провадженні №0001375 буде призначена судова автотехнічна експертиза технічного стану транспортного засобу, а також судова транспортна - трасологічна експертиза.
У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арештілегкового автомобіля TOYOTA CARINА, р/н НОМЕР_1 , що має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КПК Україниавтомобіль TOYOTA CARINА, р/н НОМЕР_1 , підпадає під ознаки іншого володіння особи та на підставі «Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» НОМЕР_2 , власником вказаного автомобіля є сам водій ОСОБА_5 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .
До суду надійшла заява слідчого про розгляд клопотання у відсутність слідчого.

Відповідно до рапорту слідчого власник майна загинув в результаті ДТП, інших власників не встановлено.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході огляду місця події майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про залучення речових доказів від 17.12.2020 року, згідно якої автомобіль TOYOTA CARINА, р/н НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0001375 від 16.12.2020.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів. В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що вилучений автомобіль TOYOTA CARINА, р/н НОМЕР_1 визнаний речовим доказом, однак у випадку відповідності такого майна в подальшому критеріям, передбаченим п.1 ч.6 ст.100 КПК України, слідчий повинен вирішити питання про передачу транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику.

Таким чином, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, слідчий повинен вирішити питання про передачу транспортного засобу, яке є речовим доказом, на відповідальне зберігання власнику, з метою не порушення прав останнього.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001375 від 16.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на легковий автомобіль TOYOTA CARINА, р/н НОМЕР_1 , відповідно до «Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , 1982 року народження, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1