ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2099/20 Справа № 204/4701/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000811 за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2020 року було повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000811 за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що слідчий пред`явив ОСОБА_10 обвинувачення таким чином, що з нього неможливо встановити, в порушенні яких норм Податкового кодексу України обвинувачується ОСОБА_10 , що призвели до суспільно небезпечних наслідків у вигляді ненадходження коштів до Державного бюджету України з податку на додану вартість певного платника податку, оскільки в обвинувальному акті взагалі не зазначені норми податкового законодавства України, якими закріплюється система оподаткування в Україні і до яких, загальнодержавних чи місцевих податків, належить податок на додану вартість.
Суд першої інстанції також зазначив, що згідно обвинувального акту ОСОБА_10 також обвинувачується у невизначені грошових зобов`язань по податку на додану вартість при проведенні камеральних перевірок 31 січня 2017 року та 07 лютого 2017 року, при цьому він не містить взагалі даних про конкретні строки ненадходження податку на додану вартість до Державного бюджету.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті зазначено, що в результаті вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, спричинено майнову шкоду Державному бюджету у розмірі 5 012 948 грн. Проте вказаний обвинувальний акт не містить взагалі будь-яких відомостей про потерпілу сторону - державу в особі її компетентного органу (Державна фіскальна служба, Міністерство фінансів, Пенсійний фонд України та інші).
Не погоджуючись з ухвалою від 22 травня 2020 року, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційну скаргу обгрунтував тим, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог чинного законодавства.
Прокурор зазначив, що фактичні обставини, які прокурор виклав в обвинувальному акті, обставини, які вважав встановленими та доведеними, зазначив правову кваліфікацію з посиланням на положення закону та сформулював обвинувачення відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_10 подала заперечення на апеляційну скаргу, де зазначила, що в обвинувальному акті відсутні фактичні дані щодо конкретних днів ненадходження податку на додану вартість до бюджету, оскільки саме з цих дат повинні були б виникнути тяжкі наслідки, передбачені ч. 2 ст. 364 КК України, тому суд першої інстанції зазначив про незрозумілість обвинувального акту.
Обвинувачена також зазначила, що прокурор в апеляційній скарзі не навів жодної підстави, за якої судове рішення підлягало б скасуванню, тому вважає, що ухвала суду першої інстанції обґрунтована та постановлена відповідно до чинного законодавства.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У підготовчому судовому засіданні, у відповідності до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, суд першої інстанції має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту, лише за умови його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.
Вказаною нормою законодавець встановив вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом першої інстанції прокурору.
Його повернення передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Вказаною нормою передбачено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року № 5-238кс16, чітко визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону органом досудового розслідування були дотримані.
Як вбачається з обвинувального акту, він містить фактичні обставини скоєного ОСОБА_10 кримінального правопорушення, після чого наведена правова кваліфікація дій обвинуваченої та формулювання обвинувачення.
Обвинувачення викладено конкретизовано, зрозумілість пред`явленого обвинувачення не викликає сумнівів, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України та положеннями п.(а) ч. 3 ст. 6 Конвенції, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.
Колегія суддів вважає, що зазначені судом першої інстанції недоліки не є перешкодою для призначення вказаного кримінального провадження до судового розгляду.
Колегія суддів зазначає, що вказаний обвинувальний акт неодноразово повертався суду першої інстанції для призначення нового розгляду, у тому числі і з тих самих підстав, а тому вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на ст.129-1 Конституції України, відповідно до якої судове рішення є обов`язковим до виконання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції від 22 травня 2020 року з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000811 за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000811 за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4