печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні №0000594 від 23.03.2020 року та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
22.10.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні №0000594 від 23.03.2020 року та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів скарги адвокат посилається на те, що постановою від 21.09.2020 прокурор відмовив у залученні у якості потерпілого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000594, про що виніс постанову, яку особа, що подала скаргу вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості та просить зобов`язати слідчого суддю скасувати постанову та зобов`язати слідчого виконати вимоги ст.. 55 КПК України.

В судове засідання особа, яка подала скаргу, не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, разом з цим адвокатом було подано заяву про розгляд скарги у її відсутність, вимоги підтримала.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, що другим СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000594.

Так, вбачається, що 03.08.2020 року, в порядку ст.ст.55, 56, 220 КПК України, ОСОБА_4 звернувся до прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000594 від 23.03.2020 року з проханням проведення процесуальної дії у формі вручення пам`ятки (повідомлення) про процесуальні права та обов`язки потерпілого ОСОБА_4

08.08.2020 року, у зв`язку з недотриманням вимог передбачених ст.ст. 55, 56, 220 КПК України, в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подано скаргу на бездіяльність прокурора.

02.09.2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/34048/20-к, скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 задоволено, зобов`язано розглянути клопотання від 03.08.2020 року в строк не більше трьох днів, про результати повідомити належним чином.

14.09.2020 року прокурору Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000594 від 23.03.2020 року, подано заяву про виконання ухвали слідчого судді від 02.09.2020 року у справі № 757/34048/20-к з долученням засвідченої Печерським районним судом м. Києва (гербовою печаткою, підписами) копії ухвали від 02.09.2020 року у справі № 757/34048/20-к.

19.10.2020 року за супровідним листом Київської міської прокурату 31/1-182ВИХ-20 від 12.10.2020 року отримано постанову вищевказаного прокурора про відмову у залученні ОСОБА_4 як потерпілого від 21.09.2020 року.

При дослідженні оскаржуваної постанови, встановлено, що в обґрунтування відмови, прокурор вказав, що станом на день винесення постанови у органу досудового розслідування, немає об`єктивних даних та не отримано достатніх підстав які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 якої не будь шкоди вчиненої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення шодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Отже, єдиною законною підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є те, що у органу досудового розслідування, немає об`єктивних даних та не отримано достатніх підстав які б свідчили про спричинення ОСОБА_4 якої не будь шкоди вчиненої кримінальним правопорушенням.

Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, виходячи з наступного.

Викладене свідчить, що оскаржувана постанова слідчого від 21.09.2020 не відповідає вказаним вимогам ч. 5 ст. 55 КПК України, оскільки у мотивувальній частині слідчий не вказав очевидних та достатніх підставах вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, тобто постанова є належним чином необґрунтованою та розглянутою з формальних підстав, а протилежного стороною органу досудового розслідування не доведено.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та вмотивованість рішення слідчого, а відтак приходжу до висновку, що таких не має та як наслідок вважаю за необхідне скасувати постанову слідчого від 21.09.2020, як таку, яка є передчасною та не відповідає вимогам ч. 1 ст. 55 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Що стосується порушеного питання перед слідчим суддею, з приводу зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим, то вказане прохання не ґрунтується на положеннях КПК України та не відноситься до компетенції слідчого судді, оскільки слідчий суддя не наділений повноваженням зобов`язувати слідчого приймати конкретні рішення за клопотаннями осіб у кримінальному провадженні, так як слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється відповідно до ч.5 ст.40 КПК України.

Відтак скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити частково.

Постанову прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 від 21.09.2020 року про відмову у залученні потерпілим у кримінальному провадженні №0000594 від 23.03.2020 року скасувати.

Зобов`язати слідчого/прокурора, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000594 повторно розглянути питання про визнання потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000594.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1