Справа №591/2993/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/442/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами представників власника майна ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, від 18 серпня 2020 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000032,

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області звернувся до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором, про арешт майна, яке мотивував тим, що слідчим СУ ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000032, від 29 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 3 КК України, за фактом того, що службовими особами ТОВ "Інтерпромдеталь" налагоджена та реалізовується протиправна схема розтрати коштів належних АТ "Укрзалізниця", шляхом постачання підрозділам АТ "Укрзалізниця" запчастин і механізмів для гальмівних систем рухомого складу за завищеною вартістю, що фінансово виснажує державне товариство та створює реальні передумови до надзвичайних подій на залізничному транспорті.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, від 18 серпня 2020 року, клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на майно вилучене 27 травня 2020 року під час проведеного обшуку в приміщенні розташованому у АДРЕСА_1 , власником якого є ТСО України, а орендарем ФОП ОСОБА_7 , під час якого було вилучене речі, зазначені у клопотанні про їх арешт.

Слідчий суддя, застосовуючи арешт, виходив з того, що вилучені речі та документи необхідні для подальшого проведення слідчих дій, оскільки вони мають значення для кримінального провадження так як зберегли сліди вчинення злочину

У поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали якою відмовити в клопотанні слідчого про накладення арешту на майно.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, слідчим не доведено, що вилучене майно має відношення до вчиненого злочину та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Вказує адвокат ОСОБА_8 і про те, що відсутні підстави для накладення арешту на майно, так як слідчим не було визнано речовим доказом вилучене майно, оскільки в матеріалах клопотання відсутня постанова слідчого про визнання вилученого майна речовим доказом.

Окрім цього апелянт зазначає і про те, що слідчим суддею було винесено ухвалу про накладення арешту на майно з порушенням розумних строків, оскільки було пропущено дводенний строк для розгляду клопотання. Крім того апелянт вказує, що слідчим суддею не встановлювався строк для слідчого щодо усунення недоліків поданого клопотання про арешт майна, в той же час слідчий суддя у ході розгляду клопотання надав можливість слідчому надати до суду постанову про визнання майна речовим доказом, тим самим надав слідчому можливість усунути недоліки клопотання у поза процесуальний спосіб.

Вказує адвокат ОСОБА_8 і на те, що арешт майна є неспіврозмірним заходом забезпечення кримінального провадження, оскільки арешт вилученого майна перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності ОСОБА_7 .

У поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 також просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Свої вимоги адвокат ОСОБА_9 обґрунтовує тим, що суд надав невірну оцінку обставинам справи та зробив помилкові висновки, що вилучене у кримінальному провадженні майно є речовим доказом, оскільки вилучене майно та документи не несуть будь якої інформації для доведеності обґрунтованої підозри у кримінальному провадженні.

Апелянт зазначає, що матеріали провадження не містять жодних доказів відносно того, що ОСОБА_7 фінансово виснажує державу та доказів відносно торгівлі вказаними товарами за завищеними цінами.

Зазначає апелянт і про те, що сторона обвинувачення помилково приходить до висновку про злочинні діяння ОСОБА_7 , оскільки підприємницька діяльність ОСОБА_7 є господарською діяльність між суб`єктами господарювання.

Адвокат ОСОБА_9 вказує, що слідчим суддею не було взято до уваги той факт, що диспозиція ст. 191 КК України передбачає вчинення суспільно небезпечних дій стосовно чужого майна, в той час як ФОП ОСОБА_7 не вчиняв жодних дій по розтраті саме чужого (державного) майна і докази такого витрачання відсутні.

Вказує апелянт і на те, що у кримінальному провадженні ніхто не повідомлений про підозру та жодна особа не визнана потерпілою особою.

Недоведеним, на думку адвоката ОСОБА_9 , є і визнання вилученого під час обшуку майна речовим доказом, оскільки вилучене майно не є предметом господарських договорів та не є предметом поставок ФОП ОСОБА_7 до ПАТ «Укрзалізниця» та його підрозділам.

Звертає увагу апелянт і на те, що слідчим суддею було пропущено строки накладення арешту на майно, а тому, відповідно до ст. 169 ч. 1 п. 3 КПК України, тимчасово вилучене майно повинно було бути повернуте особі у якої воно було вилучено.

Окрім цього апелянт зазначає, що слідчим суддею, всупереч вимогам процесуального закону, було відкладено розгляд вказаного клопотання про накладення арешту на майно за заявою слідчого про перенесення розгляду справи, у зв`язку з наданням йому часу для надання до суду прийнятих ним процесуальних документів у кримінальному провадженні.

Власник майна ОСОБА_7 та представник власника майна адвокат ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

В судове засідання з`явився представник власника майна адвокат ОСОБА_8 , який не заперечував проти розгляду кримінального провадження без участі ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 , вказуючи, що власник майна ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_9 належним чином повідомленні про час місце апеляційного розгляду, але просять здійснити апеляційний розгляд без їх участі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційні скарги представників власника майна адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без участі ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 , оскільки останні, будучи належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду, не заявили клопотань про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з неможливість їх прибуття до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданих апеляційних скарг, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 ? адвоката ОСОБА_8 про підтримку апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032, від 29 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службовими особами ТОВ «Інтерпромдеталь» налагоджено та реалізовується схема розтрати коштів належних АТ "Укрзалізниця", шляхом постачання підрозділам АТ "Укрзалізниця" запчастин і механізмів для гальмівних систем рухомого складу за завищеною вартістю та та таких, що не відповідають технічним вимогам для використання, що призводить до невиробничого розтрачання коштів АТ "Укрзалізниця" та створює реальні передумови до настання надзвичайних подій на залізничному транспорті у виді аварій.

27 травня 2020 року було проведено обшук в приміщенні розташованому у АДРЕСА_1 , власником якого є ТСО України, а орендарем ФОП ОСОБА_7 , під час якого було вилучене речі на які слідчий просить накласти арешт, оскільки вилучені речі пов`язані з подією вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, піддавши аналізу мотиви клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно, дослідивши матеріали провадження, дотримуючись вимог ст. ст. 98; 132; 167; 208; 236; 170 173 КПК України, на законних підставах дійшов до висновку про необхідність накладення арешту на майно вилучене 27 травня 2020 року в ході обшуку в приміщенні розташованому у АДРЕСА_1 , власником якого є ТСО України, а орендарем ФОП ОСОБА_7 , оскільки матеріали кримінального провадження підтверджують мотиви слідчого про те, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, як речовим доказам, так як це майно може бути використане як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушень, що встановлюються у кримінальному провадженні, а тому, доводи апеляційних скарг представників власника майна ОСОБА_7 щодо недоведеності слідчим відношення вилученого майна до вчиненого злочину є невмотивованими.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника власника майна адвоката ОСОБА_8 відносно того, що матеріали кримінального провадження не містять постанови слідчого про визнання вилученого майна речовим доказом, оскільки, відповідно ст. 170 ч. 3 КПК України, у випадку наявності достатніх підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, на нього може бути накладено арешт, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Не може колегія суддів погодитись й з мотивами апеляційної скарги представника власника майна адвоката ОСОБА_9 стосовно передчасності висновків суду щодо злочинності діянь ФОП ОСОБА_7 , так як така діяльність, на переконання апелянта, є господарською діяльністю, та відсутні докази щодо вчинення кримінального правопорушення за ст. 191 ч. 3 КК України, оскільки слідчий суддя на стадії досудового розслідування не вправі перевіряти правильність попередньої кваліфікації дій та наявність складу кримінального правопорушення у кримінальному провадженні при розгляді клопотання про арешт майна.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника власника майна адвоката ОСОБА_9 , з приводу того, що у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та відсутні дані про визнання певних осіб потерпілими у кримінальному провадженні, оскільки відсутність у кримінальному провадженні даних про повідомлення певних осіб про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не може свідчити про відсутність підстав для арешту майна.

В спростування доводів апеляційних скарг представників власника майна ОСОБА_7 ? адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо порушення розумних строків розгляду клопотання слідчого, колегія суддів зазначає, що порушення слідчим суддею встановлених ст. 173 КПК України строків розгляду клопотання слідчого не свідчить про незаконність прийнятого ним рішення і не є безумовною підставою для скасування цього рішення. Окрім цього, колегією суддів враховано, що такі порушення строків розгляду клопотання були пов`язані з тривалим перебуванням слідчого судді на лікарняному, що унеможливило розгляд цим слідчим суддею клопотання в строки, що передбачені законом.

Не заслуговують на увагу й мотиви апеляційної скарги представника власника майна адвоката ОСОБА_8 про те, що арешт майна є неспіврозмірним заходом забезпечення кримінального провадження, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вчинення кримінального правопорушення можливе у спосіб, що безпосередньо передбачав здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_7 , а тому на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах визначений кримінальним процесуальним законом і доводи апеляційних скарги ніяким чином не спростовують правильність прийнятого судового рішення.

З огляду на викладене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419; 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, від 18 серпня 2020 року, якою було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене 27 травня 2020 року під час проведеного обшуку в приміщенні розташованому у АДРЕСА_1 , власником якого є ТСО України, орендарем ФОП ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційні скарги представників власника майна ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4