ВИРОК
іменем України
Справа № 561/42/20

18 серпня 2020 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000267 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця смт Зарічне Рівненської області, з середньою освітою, раніше судимого востаннє, вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 21 травня 2014 року за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, 21 серпня 2017 року звільнений після відбування покарання, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
09 грудня 2019 року у вечірній час доби ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна увійшов на територію домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_5 та скориставшись відсутністю стороннього нагляду, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи його настання, таємно викрав чавунну каналізаційну трубу довжиною 3,7м, діаметром 10 см та металеву водо - газопровідну трубу довжиною 4 м, діаметром 5 см, які в подальшому переніс на територію домоволодіння, що за адресою АДРЕСА_3 . Переслідуючи корисливий мотив продав вказані труби, видаючи за власне майно. Внаслідок протиправних дій потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду на суму 339,30 грн. По даному факту порушено кримінальне провадження №0000267 від 10 грудня 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України. Обвинувачення було змінене обвинувальним актом від 06 квітня 2020 року на ч. 2 ст. 185 КК України за ознакою повторності, оскільки ОСОБА_4 раніше судимий вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 21 травня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 395 КК України з врахуванням ч. 1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України та судимість не є погашеною.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того 06 березня 2020 року близько 01:00 год., керуючись корисливим мотивом з метою збагачення за рахунок чужого майна ОСОБА_4 прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , де таємно проникнув у приміщення погреба. Реалізуючи злочинний намір, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом відкриття вхідних дверей, які були зачинені металевим засувом ОСОБА_4 проник всередину погреба, де виявив та таємно, повторно викрав скляний бутель ємністю 20 літрів з невстановленою досудовим розслідуванням кількістю виноградного вина домашнього виготовлення, яке привласнив та розпорядився на власний розсуд,заподіявши потерпілому шкоду на суму 303,33 грн. По даному факту порушено кримінальне провадження №0000044 від 13 березня 2020 року
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з проникненням у приміщення, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою суду від 20 травня 2020 року кримінальні провадження об`єднані та присвоєно об`єднаному кримінальному провадженню № 561/42/20 (провадження №1-кп/561/20/2020).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, детально розповів про мотиви та обставини вчинення злочину, вказав, що дійсно викрав 09 грудня 2019 року ввечері з території домогосподарств, де проживає ОСОБА_7 , що за адресою АДРЕСА_2 дві металеві труби довжиною 3,7м, діаметром 10 см та металеву водо - газопровідну трубу довжиною 4 м, діаметром 5 см, які згодом переніс на територію домоволодіння, що по АДРЕСА_3 , де заховав під стіною господарської будівлі з метою у подальшому збути, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду.
Потерпілий ОСОБА_5 подав суду заяву у якій просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності у якій зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого. Міру покарання просив визначити на розсуд суду.
Крім того обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину в інкримінованому йому злочині 06 березня 2020 року, коли він 06 березня 2020 року близько 01:00 год., прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , де таємно проникнув у приміщення погреба. Переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом відкриття вхідних дверей, які були зачинені металевим засувом проник всередину погреба, де виявив та таємно, повторно викрав скляний бутель ємністю 20 літрів з невстановленою досудовим розслідуванням кількістю виноградного вина домашнього виготовлення, яке привласнив та розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому шкоду на суму 303,33 грн.
Потерпілий ОСОБА_6 подав суду заяву у якій просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності у якій зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого. Міру покарання просив визначити на розсуд суду.
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, з`ясуванням думки потерпілих щодо призначення обвинуваченому покарання та дослідженням документів, що стосуються його особи та дослідження досудової доповіді провідного інспектора Зарічненського районного сектору філії ДУ Центр пробації у Рівненській області.
Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч. 2 ст.185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України.
Таким чином суд вважає доведеним: факт вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжку) 09 грудня 2019 року на території домоволодіння, належного ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повторно.
Таким чином суд вважає доведеним: факт вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжку) 06 березня 2020 року на території домоволодіння, належного ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України з проникненням у житло, вчиненого повторно.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяного кримінальними правопорушеннями наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та враховує особу обвинуваченого, судимість у якого непогашена, на досудовому слідстві обвинувачений сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин. Враховано досудову доповідь провідного інспектора Зарічненського районного сектору філії ДУ Центр пробації у Рівненській області ОСОБА_8 згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як викокий, тому необхідно цілодобово наглядати та контролювати обвинуваченого в умовах ізоляції.
Характеризуючи обвинуваченого судом враховано, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, немає постійного місця проживання та роботи, раніше неодноразово судимий за крадіжки.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і запобігання новим злочинам з урахуванням особи винного, ступеня тяжкості скоєного ним злочину та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, якими є щире розкаяння обвинуваченого та активне сприяння розкриттю зловину. Обтяжуючих покарання обставин судом під час судового розгляду не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Таким чином суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки
Таким чином суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки
Остаточне покарання з урахуванням приписів ч. 1 ст. 70 КК України визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
На підставі наведеного, а також враховуючи характеризуючі дані на ОСОБА_4 , який під час розгляду справи повністю визнав свою вину, а отже готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, відсутності обтяжуючих у справі обставин, а також позиції потерпілих, які не просили призначити суворе покарання суд вважає можливим виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з застосуванням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Підстави для застосування ст.69 КК України відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання визначити у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.
Речові докази: чавунні металеві труби залишити у власника ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено сторонами до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1