Справа № 216/4588/17
Провадження № 1-кп/216/103/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001140 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка, Миколаївської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, на утриманні дітей не має, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілий - ОСОБА_6 ,

представник потерпілого - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2017 року приблизно в 18 годин 30 хвилин в світлий час доби, водій ОСОБА_3 ,. керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів та вантажу, рухався по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вул. Петра Калнишевського з боку вул. Українська в напрямку вул. Купріна у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.

В цей же час, у зустрічному йому напрямку по проїжджій частині дороги вул. Петра Калнишевського з боку вул. Купріна в напрямку вул. Українська рухався мотоцикл «Ямаха ТТ250Р» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

При керуванні мотоцикл «Ямаха ТТ250Р» реєстраційний номер НОМЕР_2 водій ОСОБА_6 не мав встановлений відповідного зразку посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у порушення п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України, згідно якого:

- « 2.1 а) Водій повинен мати при собі:

а) «посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії».

В районі буд. №17 по вул. Петра Калнишевського водій ОСОБА_3 , включив лівий показник повороту, та не зупиняючи керований ним автомобіль «ВАЗ 21099», необґрунтовано та раптово почав виконувати маневр повороту наліво у напрямку прибудинкової дороги заїзду виїзду між житловими будинками №17 та №19 по вул. Харитонова, при цьому пересікаючи дорожню розмітку 1.3 ПДР України.

Водій ОСОБА_3 при виконанні маневру повороту на ліво, пересікаючи дорожню розмітку 1.3 ПДР України, проявив не уважність до дорожньої обстановки, був не передбачуваним, маючи технічну можливість запобігти зіткнення з мотоциклом «Ямаха ТТ250Р», вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль «ВАЗ 21099», щоб надати дорогу мотоциклу, який рухався у зустрічному напрямку прямо, під керуванням водія ОСОБА_6 , чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 б), 2.3 д), 10.1 та дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

-«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

-«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

… д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- «Дорожня розмітка 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 перетинати забороняється;

Внаслідок не виконання зазначених правил безпеки дорожнього руху України, дотримання яких є достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_3 , напроти буд. №17 по вул. Петра Калнишевського допустив зіткнення керованого ним автомобіля «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 з мотоциклом «Ямаха ТТ250Р», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , що рухався у зустрічному напрямку прямо.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_6 , травмований. Відповідно до висновку експерта № 174 від 30.10.2019, потерпілому ОСОБА_6 , заподіяні наступні тілесні ушкодження: відкритий, багатоуламковий перелом правої променевої кістки в нижній третині, уламковий перелом правої ліктьової кістки в нижній третині, які під час травматичного процесу призвели до консолідації багато уламкового перелому обох кісток нижньої третини правого передпліччя, травматичного формуючого остеоартрозу правого променево-зап`ястного суглобу 2-3 ступенів, порушенню функції правого променево - зап`ястного суглобу 2 ступеня, екзостозу променевої кістки на рівні переломів, порушенню функції правої верхньої кінцівки помірного степеня, після травматичної нейропатії правого ліктьового нерву з нерізким парезом правої кисті, чутливих порушень, больового синдрому.

Також, встановлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми калитки з розлогою гематомою її нижнього полюса правого яєчка, лівого сім`яного канатику, численні садна та забої голови, тулубу, лівого передпліччя передньої поверхні обох гомілок.

Встановлені після травматичні ускладнення тілесних ушкоджень в області правої верхньої кінцівки призвели до стійкої втрати працездатності розмірі 40%, що відповідає вимогам таблиці №9 п.7.2.3(25%) та таблиці № 1 п. 5.2. (15%) Наказу МОЗ України від 05.06.2012 № 420 «Про затвердження Порядку та критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків».

Встановлені тілесні ушкодження за критерієм стійкої втрати працездатності, встановленої у ОСОБА_6 в розмірі 40 (сорок)%, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що відповідає п.2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України 17.01.1995 року, №6.

скалковий перелом обох кісток нижньої третини правого передпліччя зі зміщенням уламків. Тупа травма калитки; розлога гематома калитки, лівого сім`яного канатику, гематома нижнього полюсу правого яєчка. Садна лівого передпліччя та обох гомілок, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 доби).

Допущені водієм ОСОБА_3 , порушення вимог п.п. 10.1 та дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Враховуючи вищевикладене, встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 23 червня 2017 року ввечері він керував автомобілем «ВАЗ 21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Автомобіль рухався по вул. Петра Калнишевського з боку вул. Українська в напрямку вул. Купріна у Центрально Міському районі м. Кривого Рогу. Коли перетинав подвійну смугу, у зустрічному напрямку транспорту не було видно, включив поворот, коли повертав в цей момент врізався в потерпілого, який їхав з великою швидкістю, більше 60 км/год. Пояснив, що він попереду себе бачив автомобіль, а потерпілого не бачив взагалі. Коли перетнув подвійну смугу то побачив потерпілого і то долі секунд, швидкість була завелика. Зіткнення відбулося в крайній лівій смузі. Також пояснив, що у повній мірі не впевнився у безпеці здійснення ним даного повороту. У вчинені даного ДТП дуже шкодує, не хотів щоб все так відбулося. Показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 23.06.2017 року приблизно о 18-30 год. він управляв мотоциклом «Ямаха» р/н НОМЕР_2 та рухався по проїзній частині зі сторони Змички в сторону вул. Харитонова на мотоциклі «Ямаха», фари були включені, бо у цього мотоцикла вони включаються при заведені. Він рухався блище до центру дороги, обвинувачений раптово виконав маневр повороту наліво у напрямку прибудинкової дороги заїзду виїзду між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та збив його. Він перебував тривалий час на лікуванні, інвалідність отримав, реабілітація тривала і триває. Відсоток непрацездатності складає 40 %. Поясив, що мотоцикл належить йому, куплений по усній домовленості, однак на обліку він рахувався за іншою особою. Не заперечував, що прав керування мотоциклом у нього не було. Підтвердив, що обвинувачений відшкодував йому повністю матеріальну шкоду у розмірі 28 722, 60 грн. та просив суд задовольнити його цивільний позов повністю та стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Окрім повного визнання вини ОСОБА_3 його винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується зібраними та дослідженими в ході судового слідства письмовими доказами, зокрема:

- витягом з кримінального провадження № 001140 (м.к.п. а.с. 1);

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.06.2017 року, схемою та фототаблицею до нього де зафіксовано обставини, за яких 23.06.2017 року відбулося ДТП (м.к.п. а. с. 7-12);

-постановами про визнання в якості речового доказу транспортні засоби від 24.06.2017 року (а.с. м.к.п. 14-16);

-постановою про зміну зберігання речового доказу, розписка (а.с. м.к.п. 16-17).

-висновком судово-медичної експертизи № 1294 від 01 липня 2017 року, згідно якого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого, скалкового перелому обох кісток нижньої третини правого передпліччя зі зміщнням уламків. Тупа травма калитки: розлога гематома калитки, лівого сімяного канатику, гематома нижнього полюсу правого яєчка. Садна лівого передпліччя та обох гомілок, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 доби) (м.к.п. а. с. 43-45);

-висновком судово-медичної комісійної експертизи № 174 від 01 лютого 2019 року, згідно якої встановлені тілесні ушкодження за критерієм стійкої втрати працездатності, встановленої у ОСОБА_6 в розмірі 40 % відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що відповідає п. 2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затвердженпх наказом МОЗ України від 17.1.1995 року № 6

-протоколом проведення слідчого експерименту від 11.09.2017 року (а.с. 46-47);

-матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с. м.к.п. 18-25).

Вищенаведені докази, у їх сукупності, дають суду підстави вважати вину ОСОБА_3 доказаною, а його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортного засобу, цивільний позов задвольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував щодо покарання у вигляді позбавлення волі, щиро розкаявся у вчиненому, провину у вчиненому злочині визнав повністю та просив суворо не карати, матеріальну шкоду відшкодував потерпілому повністю, тому просив не позбавляти його волі та прав керування транспортним засобом.

Захисник ОСОБА_5 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 просив суд при призначенні покарання його підзахисному врахувати його позитивні характеристики, відсутність судимостей, часткове відшкодування шкоди потерпілому і те, що обвинувачений має на утриманні хвору матір. Додатково зазначив, що злочин вчинено не навмисно, тому просив застосувати ст. 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, просив суд задовольнити його цивільний позов повністю та стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Представник потерпілого ОСОБА_7 підтримав заявлений цивільний позов з урахуванням раніше сплачених обвинуваченим коштів та просив стягнути з обвинуваченого моральну шкоду.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Обвинувачений за формою вини, за ступенем тяжкості вчинив тяжкий злочин з необережності.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю визнав, раніше не судимий, має вищу освіту, злочин вчинив вперше, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно (м.к.п. 25), не одружений, зі слів обвинуваченого має родину, має на утриманні матір похилого віку, яка є пенсіонеркою та хворіє, на обліку у лікаря нарколога та лікаря - психіатра не перебував та не перебуває (м.к.п.а.с.21, 25), матеріальні збитки потерпілим відшкодовано частково.
Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, його щире каяття, безперечне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Так,ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, уперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, часткове відшкодування збитків, завдані злочином, а також враховуючи думку потерпілого ОСОБА_6 про призначення суворого покарання відносно обвинуваченого, щире каяття останнього у вчиненому, сприяння розкриттю злочину, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк, встановлений санкцією статті, що передбачає відповідальність за скоєний ним злочини, з позбавлення права керування транспортним засобом.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, оскільки судом не встановлено сукупності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

На думку суду, саме це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

До початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 28 722,60 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 Постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Щодо позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 від 27.11.2017 року про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то на думку суду вони підлягають задоволенню частково та стягненню з ОСОБА_3 , винуватої особи у скоєнні ДТП, на користь потерпілого ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 28 722,60 грн., то вказана сума була відшкодована потерпілому під час судового розгляду, що свідчить розписка написана власноруч ОСОБА_6 від 09.01.2020 року.

Долю речових доказів вирішити керуючись ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід у вигляді особисте зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 залишити в силі до вступу вироку в законну силу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами 3 (три) роки.
Заявлений цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень ) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Запобіжний захід у вигляді особисте зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 залишити в силі до вступу вироку в законну силу.
Матеріали кримінального провадження № 0001140залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/4588/17 (1-КП/216/103/20).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1