У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5

на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 травня 2020 року

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 03.09.2016 до 20.03.2019 у строк відбування покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 травня 2020 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування відносно нього положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Засуджений ОСОБА_8 вказує, що суд першої інстанції безпідставно не зарахував йому у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 03.09.2016 до 20.03.2019.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2017 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.289 КК України і призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням 2 роки. На підставі ст.72 КК України зараховано у відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 03.10.2016 до 27.01.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2018 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців. Строк відбування покарання рахується з 13.09.2017. Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишено попереднім, до набрання вироком законної сили. Зазначений вирок набрав законної сили 20.03.2019.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції зазначив, що попереднє ув`язнення засудженого ОСОБА_5 розпочалося 15.09.2017, за злочин, який він вчинив в період з 09 10.08.2017, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, відповідно до якого зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі проводиться день за день.

Як встановлено судом першої інстанції, попереднє ув`язнення засудженого ОСОБА_5 розпочалося 15.09.2017 року, за злочин, який він вчинив в період з 09 10.08.2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, відповідно до якого зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі проводиться день за день.

Крім того, попереднє ув`язнення за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2017 р. враховано ОСОБА_5 в строк покарання, а тому повторному зарахуванню не підлягає.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Засуджений ОСОБА_5 повідомлений про розгляд апеляційної скарги, заяву про бажання брати участь під час апеляційного розгляду не подавав.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року №2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року визначено, що зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі проводиться день за день.

Дані вимоги судом першої інстанції враховані при розгляді клопотання засудженого.

Як видно з матеріалів судового провадження, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2017 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.289 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням 2 роки. На підставі ст.72 КК України зараховано у відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 03.10.2016 до 27.01.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За такого, є вірним висновок суду першої інстанції, що попереднє ув`язнення за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2017, було враховано ОСОБА_5 в строк покарання, тому повторному зарахуванню не підлягає.

Надалі, вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2018 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням вимог ч.1 ст. 71 КК України, до позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, за злочини, які він вчинив в період з 09 до 10 серпня 2017 року.

ОСОБА_5 був затриманий 13.08.2017 р. та йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м.Миколаєва від 15.09.2017 року.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив злочини, за які він засуджений за вироком від 01.06.2018 р., у період з 09-10.08.2017 р., під вартою утримувався з 13.09.2017 р., тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, відповідно до якого зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі проводиться день за день, наведені в апеляційній скарзі доводи про зарахування засудженому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення у період з 03.09.2016 до 20.03.2019, як просить апелянт, не грунтуються на вимогах закону.

З огляду на наведене, судом першої інстанції прийняте законне рішення, а вимоги апелянта є необґрунтованими, оскільки відсутні законні підстави для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 травня 2020 року у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3