Справа №463/8026/20
Провадження №1-кс/463/4494/20
У Х В А Л А

01 вересня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 09 липня 2020 року, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000777 від 08.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Просить вказану постанову скасувати та зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Скаргу мотивує тим, що в провадженні ТУ ДБР перебуває вказане кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді за його заявою. Однак, слідчий, незважаючи на обставини наведені в заяві, всупереч вимог ст. 55 КПК України, виніс безпідставну постанову про відмову у визнанні його потерпілим.

В судове засідання заявник подав заяву про підтримання скарги та розгляд справи за його відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд скарги без його участі. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З матеріалів вбачається, що в провадженні слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, перебуває кримінальне провадження № 0000777 від 08.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

За обставинами справи, відомості в ЄРДР внесені за ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова на підставі заяви ОСОБА_3 від 21.05.2020 року щодо вчинення, на думку заявника, інспектором відділу оперативного реагування УПМП та МВ Волинської митниці ДФС ОСОБА_5 перевищення влади або службових повноважень.

Оскаржуваною постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 09 липня 2020 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000777 від 08.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Слідчим зроблено висновок, що відсутні підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим, оскільки він не навів належного обґрунтування спричинення йому шкоди.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З наявних матеріалів скарги вбачається, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало проведення повної та всебічної перевірки обставин, які мають значення для кримінального провадження, викладені у ньому висновки є такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, постанова слідчого відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України.

Оцінюючи законність постанови слідчого від 09.07.2020 про відмову у визнанні потерпілим, слід врахувати, що КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілою. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому:

-очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення;

-відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву;

-очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою;

-наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншому виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України;

-неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 365 КК України полягає у перевищенні влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 365 КК України (ч. 3 примітки ст. 364 КК України), істотною шкодою є шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується виключно прямим умислом.

Разом з тим, заявник у заяві про злочин не навів належного обгрунтування в чому саме полягає завдана йому матеріальна чи моральна шкода.

Виходячи з визначення поняття потерпілого, яке міститься у статті 55 КПК України (фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди), логічним є висновок, що на момент прийняття слідчим рішення про визнання потерпілим, шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення, що розслідується.

Із матеріалів справи випливає, що завдання шкоди заявник пов`язує із перевищенням службових повноважень інспектором під час митного оформлення, що само по собі на даний час не може вказувати на завдання ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди.

З цих підстав слідчий суддя вважає обґрунтованою оскаржувану постанову слідчого, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 09 липня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000777 від 08.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1