Дата документу 30.09.2020 Справа № 554/7385/20
У Х В А Л А
іменем України

30 вересня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000769 від 09 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, щодо нерозгляду клопотання від 27 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

12 серпня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_4 в порядку ст.303 КПК України, в якій він просить зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, розглянути клопотання про проведення розшукових (слідчих) дій у строки, що передбачені ст.220 КПК України. Одночасно зі скаргою просить поновити строк на оскарження, оскільки на час подання скарги не отримав жодного процесуального рішення.

На обґрунтування скарги заявник посилається на те, що 27 липня 2020 року на адресу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ним подано клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні в порядку ст.93 КПК України, а саме здійснити допит осіб. Зазначає, що на момент звернення до суду у скаржника відсутні відомості щодо процесуального реагування на клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.

На думку заявника, слідчим клопотання не було розглянуто належним чином відповідно до вимог ст.220 КПК України, унаслідок чого була допущена бездіяльність. На цій підставі просить задовольнити вимоги поданої скарги.

Ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року, 25 серпня 2020 року, 17 вересня 2020 року забезпечено проведення судових засідань по скарзі в режимі відеоконференції з Державною установою «Полтавська установа виконання покарань (№23)», в якій перебуває ОСОБА_4 .

Також ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13 серпня 2020 року доручено директору Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області призначити ОСОБА_4 захисника для надання правової допомоги на час розгляду його скарги.

Заявник ОСОБА_4 у судове засідання, призначене в режимі відеоконференції, повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений завчасно та належним чином. Про причини своєї не явки суд не повідомив, разом із тим, представник ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» повідомив, що ОСОБА_4 відмовився виходити на зв`язок.

За таких обставин, слідчий суддя вважає можливим розгляд скарги без його участі, оскільки представництво інтересів ОСОБА_4 у судовому засіданні здійснюється його адвокатом.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 , залучений слідчим суддею за клопотанням ОСОБА_4 для здійснення його захисту за призначенням, у судовому засіданні вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, у судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд без участі, в якій повідомлено, що прокурором підслідність у кримінальному провадженні №0000769 визначено за слідчими ТУ ДБР, розташованого у м.Києві. З огляду на викладене листом від 05 серпня 2020 року клопотання заявника направлене до ТУ ДБР у м.Києві. На підставі викладеного просить у задоволенні скарги відмовити за безпідставністю (а.с.27).

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя вважає, що дану скаргу можливо розглянути без участі осіб, які не з`явились, та прийняти рішення по суті скарги на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тобто наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознаками відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст.220 КПК України, відповідно до якої клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Із матеріалів скарги вбачається, що 27 липня 2020 року ОСОБА_4 звернувся на адресу слідчого Територіального управління, розташованого у м.Полтаві із клопотанням в порядку ст.220 КПК України, про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000769 від 09 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, у якому просив про допит зазначених ним осіб (а.с.2).

Як вказує заявник, станом на час звернення до суду зі скаргою, на своє звернення жодної відповіді чи процесуального рішення не отримав, у зв`язку з цим, вважає, що допущено бездіяльність щодо нерозгляду поданого клопотання та невиконання вимог ст.220 КПК України.

Як установлено у судовому засіданні, 22 червня 2020 року постановою прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, що поширює свою дію на Полтавську область прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 визначено підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, відомості про яке 10 червня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000769 за слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві; матеріали кримінального провадження №0000769 від 10 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, направлено до прокуратури м.Києва; відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.42-43).

Крім того, як слідує із повідомлення слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, клопотання ОСОБА_4 від 27 липня 2020 року листом від 05 серпня 2020 року за вих.№П-7937/П-7938/П-7939/П-7940/П-7941/П-7942/15-02-1-20 направлено до ТУ ДБР, розташованого у м.Києві (а.с.27).

Тобто на дату розгляду даної скарги судом та на момент звернення до суду із цією скаргою (12 серпня 2020 року) з`ясовано, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, бездіяльність уповноважених осіб якого оскаржується заявником, не було органом, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000769.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.307 КПК України у разі наявності підстав для задоволення скарги, за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, слідчий суддя має постановити ухвалу про зобов`язання вчинити певну дію.

Однак, ураховуючи, що на цей час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000769 передано для здійснення досудового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві, у слідчого судді відсутні правові підстави у розумінні норм ст.220 та п.1 ч.1 ст.303 КПК України для констатації допущеної бездіяльності та зобов`язання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, розглянути клопотання заявника від 27 липня 2020 року, подане ним у порядку ст.220 КПК України.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги потрібно відмовити.

Крім того, у скарзі заявник просив поновити пропущений строк на оскарження.

Беручи до уваги доводи, зазначені в скарзі, зокрема, щодо обмеженості заявника ОСОБА_4 у своєчасному отриманні кореспонденції, які не були спростовані, ураховуючи, що він є засудженим за вироком суду та перебуває в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», тому слідчий суддя вважає, що в даному випадку заявник не може бути обмежений у праві на судовий захист, а відтак, звернувся з даною скаргою в межах строків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 220, 303-309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000769 від 09 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, щодо нерозгляду клопотання від 27 липня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1