Справа № 131/582/20
провадження №1-кп/136/48/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 10.04.2020 та за №0000166 від 07.10.2020, про обвинувачення неповнолітнього

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яструбинці, Іллінецького району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта базова загальна середня, не одруженого, студент Зозівського ПАЛ, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
08.04.2020 близько 19:00 години, неповнолітній ОСОБА_7 підійшов до корпусу № 2 колишньої Павлівської філії Іллінецької ЗОШ 1-3 ступенів № 1, що в с. Павлівка по вул. Центральна 127, Іллінецького району Вінницької області з метою крадіжки чужого майна з даного приміщення.
Продовжуючи свій злочинний намір спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, неповнолітній ОСОБА_3 , умисно, протиправно, підійшов до вікна де відсутня скляна шибка через отвір, в якому проник у вказане приміщення, де із кімнати майстерні, за допомогою викрутки, демонтував із стіни лічильник для обліку електроенергії марки «Nik», моделі «2301 АП2», який перебуває на балансі управління освіти Іллінецької міської ради, таким чином, повторно, таємно вчинив крадіжку.
Після цього, неповнолітній ОСОБА_3 , покинув приміщення колишньої Павлівської філії, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд, чим завдав управлінню освіти Іллінецької міської матеріальної шкоди на загальну суму 648 гривень 50 копійок.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками вчинена повторно та поєднана з проникненням в приміщення.
17.04.2020 близько 05:00 години, неповнолітній ОСОБА_3 , з метою крадіжки чужого майна, перебуваючи біля домогосподарства, що в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 , зайшов на подвір`я даного домогосподарства через незакриту вхідну хвіртку.
Продовжуючи свій злочинний намір спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає - неповнолітній ОСОБА_3 , умисно, протиправно, підійшов до незачинених вхідних дверей житлового будинку, через які проник у середину, де із приміщення веранди, з гаманця червоного кольору, який знаходився в жіночій сумці, яка лежала на підлозі біля шафи, повторно, таємно викрав 100 доларів США, однією купюрою, що належать ОСОБА_9 .
Після цього, неповнолітній ОСОБА_3 , покинув вказане домогосподарство, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2720 гривень.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками вчинена повторно та поєднана з проникненням в житло.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_3 , 28.04.2020 близько 00:30 годин, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи біля домогосподарства, що в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 , зайшов на подвір`я даного домогосподарства через незакриту вхідну хвіртку, де помітив автомобіль марки ВАЗ, моделі 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_3 , підійшовши до незачинених водійських дверцят автомобіля марки ВАЗ, моделі 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , відчинив їх та помітивши в замку запалювання ключ, без дозволу власника, відчинив ворота до подвір`я та виштовхав автомобіль на дорогу, сів в салон на водійське місце, за допомогою ключа привів в дію двигун автомобіля та поїхав прокататися в напрямку с. Павлівка Іллінецького району, Вінницької області.
Далі, ОСОБА_3 , зазначеним автомобілем, поїхав по дорозі через м. Іллінці до с. Тягун, Іллінецького району, Вінницької області та повернувся через, м. Іллінці до с. Павлівка, поїхавши з даного населеного пункту через с. Якубівка, Іллінецького району, Вінницької області в с. Жорнище, Іллінецького району, Вінницької області та з вказаного населеного пункту поїхав до с. Лугова, Іллінецького району, Вінницької області, де на дорозі в напрямку с. Лугова, автомобіль зупинився з технічних причин. Після чого, ОСОБА_3 , намагався декілька раз завести автомобіль, однак йому це не вдавалося, а тому він пішов додому в напрямку с. Павлівка, залишивши вказаний автомобіль на дорозі, де він в подальшому був виявлений працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_3 , незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ, моделі 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, кузов № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_11 , вартість якого складає 15720 грн.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
07.10.2020 близько 03 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_7 , підійшов до території домогосподарства ОСОБА_10 , яке повністю обгороджене та яке розташоване у АДРЕСА_2 , з території якого вирішив вчинити крадіжку.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, протиправно, проник на територію домогосподарства ОСОБА_12 , перестрибнувши через паркан. Потім, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований та таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 підійшов до автомобіля марки ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_3 білого кольору, фактичним володільцем якого являється ОСОБА_13 та який стояв на території домогосподарства, після чого з-під капота даного автомобіля, від`єднавши клеми, вийняв акумуляторну батарею марки «KLEMA better».
У подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, умисно, протиправно, з метою крадіжки, відкрив передню пасажирську дверку автомобіля, яка була незамкнена, та проник в салон автомобіля, звідки із речового ящика (відділ навпроти переднього сидіння пасажира в салоні авто для зберігання дрібних речей), викрав грошові кошти у сумі 300 гривень. Після цього, ОСОБА_3 залишив домогосподарство ОСОБА_12 , а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 734 грн. (сімсот тридцять чотири) гривні 70 коп.
Такі умисні дії неповнолітнього ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою, вчинена повторно та поєднано з проникненням у інше сховище.
Допитаний у судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся, суд запевнив, що у подальшому не буде допускати таких ганебних вчинків, готовий понести покарання.

Суд переконався, що показання неповнолітнього обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що неповнолітній обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що винуватість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень є доведеною, його дії кваліфіковано вірно, а саме:

- по епізоду крадіжки майна від 08.04.2020 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками вчинена повторно та поєднана з проникненням в приміщення;
- по епізоду крадіжки майна від 17.04.2020, за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками вчинена повторно та поєднана з проникненням в житло;
- по епізоду заволодіння транспортним засобом від 28.04.2020, за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно;
- по епізоду крадіжки майна від 07.10.2020, за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою, вчинена повторно та поєднано з проникненням у інше сховище.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також інші обставини, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні щодо неповнолітніх.

Так, відповідно до положень ст.12 КК України, всі кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 є тяжким злочинами.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 є неповнолітнім, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, виховується в неповній сім`ї лише матір`ю, сім`я проживає в житловому будинку належному третій особі, ОСОБА_3 вчиняє крадіжки, має агресивні риси характеру, на зауваження дорослих не реагує.
За місцем навчання ОСОБА_3 також негативно характеризується, недисциплінований, має початковий рівень навчальних знань, , потребує постійного контролю за навчанням та поведінкою з боку вчителя, за характером агресивний, провокує бійки, не відповідальний.
За відомостями КНП «Іллінецька центральна районна лікарня» ОСОБА_3 за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває та за допомогою не звертався.
Суд також враховує досудову доповідь підготовлену органом пробації, в якій відображено інформацією, що характеризує обвинуваченого та висновки щодо можливої міри покарання, вказуючи, що покарання не пов`язане із позбавленням волі можливе лише за умови суворого нагляду та контролю за його поведінкою зі сторони уповноважених органів, враховуючи особисті характеристики неповнолітнього ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, особи винного, обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання, умов життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29, 38 КПК України, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення неповнолітнім обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частин статей, за якими кваліфіковано його діяння, урахувавши роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003, відповідно до якої за окремими епізодами злочинної діяльності кваліфікованими за однією частиною та статтею окремо покарання не призначається.

Також суд вважає, що за ч.2 ст.289 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання без конфіскації майна як додаткового покарання, оскільки останній є неповнолітнім, а в силу ст.98 КК України до неповнолітніх не може застосовуватись таке додаткове покарання.

Остаточне покарання неповнолітньому обвинуваченому суд вважає слід призначити, застосувавши ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі.

З урахуванням даних про обставини вчинених злочинів, особи винного, суд вважає, що неповнолітній обвинувачений представляє підвищену суспільну небезпеку для суспільства, а тому виходячи з приписів ст. 50 КК України, суд дійшов висновку, що саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення неповнолітнього обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Ураховуючи те, що обвинувачений є неповнолітнім, суд вважає за необхідне покласти процесуальні витрати на батьків, зокрема його законного представника ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального правопорушення, а саме було накладено арешт на майно за судовими рішеннями, питання про які суд вирішує відповідно до ст.174 КПК України.
Також судом встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.05.2020 у кримінальному провадженні №0000074 від 10.04.2020, строк дії якого визначено до 26.07.2020.
22.10.2020 ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області у кримінальному провадженні за №0000166 від 07.10.2020 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.12.2012, який на день ухвалення даного вироку ще не закінчився, тому ураховуючи те, що обвинуваченому ОСОБА_3 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 залишити без змін.
Початок строку відбування покарання рахувати обвинуваченому з моменту затримання особи 22.10.2020.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65, 66, 67, 98, 103 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання 22.10.2020.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1144, 12 грн., 653, 76 грн, а всього на загальну суму 1797 (одну тисячу сімсот дев`яносто сім) гривень 88 коп..

Речові докази повернуті на відповідальне зберігання потерпілим, - залишити в їх розпорядженні.

Речові докази - лічильник для обліку електроенергії марки «Nik», моделі «2301 АП2», який знаходиться в кімнаті речових доказів Іллінецького ВП повернути власнику.
Скасувати арешт на майно накладений ухвалами Іллінецького районного суду Вінницької області від 15.04.2020, 23.04.2020, 07.05.2020.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1