Справа № 645/5308/19
Провадження № 1-кп/645/350/20
В И Р О К
10 вересня 2020 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
За участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого будівельником, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та дав суду правдиві показання про обставини вчинення ним злочину, як зазначено в цьому вироку. У скоєному щиросердно розкаюється. Сказав що на цей час він мешкає з цивільною дружиною, працює будівельником, просив призначити мінімальне покарання передбачене санкцією зазначеної статті.
Представник потерпілого до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належний чином. Через канцелярію суду надав заяву, якою просив проводити судові засідання без його участі, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позову не заявлявся.
На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченої встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, офіційно не працює. Згідно висновку органу пробації у досудової доповіді щодо обвинуваченого від 10.02.2020 року, зазначено, що Беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально - виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язку відповідно до п. 2 ч. З ст. 76 КК України : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також відвідувати заходи з соціально-виховної роботи призначені органом пробації.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає можливим призначити мінімальне покарання в рамках санкції зазначеної статті. На думку суду, призначення мінімального покарання у вигляді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у розмірі 1190 грн., з урахуванням фактично встановлених обставин у справі та наведених вище, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю відповідає принципам і правилам призначення покарання, які містяться в нормах ст.ст. 65, 66 КК України.
Виходячи з положень ч.2 ст. 5 КК України про зворотну дію закону про кримінальну відповідальність у часі, при визначенні покарання ОСОБА_4 суд керується санкцією ч.1 ст. 185 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 р., який набрав чинності 01 липня 2020 року, внесено зміни до вказаної статті та розмір штрафу збільшений.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 349, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за вчинення якого призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн. 00 коп.
Речовий доказ комплект металевої огорожі у кількості 1 шт., який знаходиться на зберіганні у камері схову Немишлянського відділу поліції ГУНП в Харківській області, - по вступу вироку в законну силу повернути КП «Харківські теплові мережі».
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя -