Дата документу 22.12.2020 Справа № 332/2692/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/2692/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/1180/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелений гай Веселівського району Запорізької області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_6 .

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2020 року, якою клопотання слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001315 від 12 жовтня 2020 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України залишено без задоволення та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді у цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю шляхом заборони останньому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком до 11 грудня 2020 року включно, з покладенням певних обов`язків.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що своє рішення про часткове задоволення клопотання суд мотивував тим, що слідчим, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для обрання запобіжного заходу, проте суд помилково прийшов до висновку, що прокурор не обґрунтував недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначеним у клопотанні слідчого. При цьому, суд не взяв до уваги те, що застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, оскільки:

- злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , згідно зі ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Таким чином, усвідомлення невідворотності кримінального покарання за вчинений ним злочин може спонукати підозрюваного до його переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, пов`язаного з позбавленням волі на тривалий строк, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, судом не прийнято до уваги доводи прокурора, а так само суд не зазначив у своїй ухвалі, з яких саме причин дійшов висновку про те, що доводи слідчого та прокурора не є переконливими про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, особистої поруки та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Згідно з ухвалою слідчого судді, в провадженні Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001315 від 12 жовтня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини за таких обставин.

ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання, з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин на території Заводського району міста Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого на землі полімерного зіп-пакету, обмотаного червоною ліпкою стрічкою з речовиною білого кольору, вагою 2,09 грама, яка згідно з висновком експерта № 7-3010 від 13 жовтня 2020 року, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено (PVP), маса якої склала 0,3696 грама в перерахунку на основу.

Після чого, 12 жовтня 2020 року ОСОБА_6 , у невстановлений під час досудового розслідування час, діючи умисно, з корисливих мотивів, переніс вищевказаний полімерний зіп-пакет обмотаний червоною ліпкою стрічкою з речовиною на територію лісосмуги, розташованої між вулицею Радіаторною та вулицею Історичною у Заводському районі міста Запоріжжя, де незаконно зберігав у лівому кармані жилету з метою збуту до моменту вилучення співробітниками поліції, які затримали ОСОБА_6 як особу, підозрювану у вчиненні злочину.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

13 жовтня 2020 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, слідчий та прокурор зазначили про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від покарання. Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення з корисливих мотивів, існує ризик продовження злочинної діяльності. Зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, сторона обвинувачення просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим
покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.
З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, слідчого, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому правопорушенні, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів провадження, та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.
Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є недоведеним; а ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України існує, а саме: ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи свої висновки в цій частині, слідчий суддя обґрунтовано вказав на те, що сама по собі тяжкість обвинувачення та можливого покарання не є достатньою підставою для утримання особи під вартою, а повинна враховуватись судом у сукупності з іншими обставинами. Будь-яких доказів існування обставин, які вказують на ризик втечі підозрюваного, крім тяжкості обвинувачення та покарання, слідчим та прокурором суду не надано.

Разом з цим, слідчий суддя звернув увагу на те, що слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам.
При цьому слідчий суддя врахував відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, за яким зареєстрований у встановленому законом порядку та проживає разом із рідним братом, працевлаштований неофіційно на виробничому підприємстві, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, вперше притягається до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю обставин кримінального правопорушення, зокрема - вказав на місця розташування усіх зроблених ним «розкладок» психотропних речовин та одного згортку із психотропною речовиною, який він викинув, розповів про обставини придбання ним психотропних речовин. Крім того, ОСОБА_6 заявив, що засуджує свою протиправну поведінку, якої припустився вперше за своє життя, готовий нести покарання за вчинене та не вчиняти ніяких порушень у подальшому.

З врахуванням викладеного слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою - у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, правильність висновків слідчого судді не спростовують, отже підстав для задоволення вказаної апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Крім того, при апеляційному розгляді встановлено, що досудове розслідування вже завершено, тому, в подальшому питання щодо запобіжного заходу має вирішуватися судом першої інстанції у встановленому законом порядку.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2020 року, якою клопотання слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001315 від 12 жовтня 2020 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України залишено без задоволення та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді у цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю шляхом заборони останньому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком до 11 грудня 2020 року включно, з покладенням певних обов`язків, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4