(у порядку ст. 375 ч. 3 КПК України)
23 вересня 2020 року м.Суми
Справа №587/22/17
Провадження № 11-кп/816/30/20
Судді колегії суддів з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду ОСОБА_1 за результатами апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження (справа № 587/22/17, провадження № 11-кп/816/30/20) за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_2 , заступника прокурора Сумської області ОСОБА_3 на вирок Сумського районного суду Сумської області, від 15 квітня 2019 року, відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Вироком Сумського районного суду Сумської області, від 15 квітня 2019 року, ОСОБА_5 , визнано винною за ст. ст. 185 ч. 2; 185 ч. 3 КК України з призначенням покарання: за ст. 185 ч. 2 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ст. 185 ч. З КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 21 лютого 2017 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі з ст. ст. 70 ч. 4; 72 КК України, ОСОБА_5 зараховано у строк покарання 1 місяць арешту повністю відбутого покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 4 травня 2018 року, з розрахунку 1 дню позбавлення волі відповідає 1 день арешту.

Заступник прокурора Сумської області ОСОБА_3 у поданій апеляційній скарзі ставить питання про зміну вироку суду в частині призначення ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України.

На думку заступника прокурора Сумської області, суд призначаючи ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, допустив неправильне застосування цього закону, як закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає в тому, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 70 ч. 4 КК України, призначаючи ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів безпідставно більш суворим покаранням за своїм вироком у цьому кримінальному провадженні поглинув менш суворе покарання призначене не за останнім вироком Сумського районного суду Сумської області, від 4 травня 2018 року, а за раніше ухваленим вироком Сумського районного суду Сумської області, від 21 лютого 2017 року.

23 вересня 2020 року за наслідками апеляційного розгляду ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду вирок Сумського районного суду Сумської області, від 15 квітня 2019 року, відносно ОСОБА_5 , було змінено у частині призначеного покарання за сукупністю злочинів за ст. 70 ч. 4 КК України.

Було визначено вважати ОСОБА_5 обвинуваченою за ст. 185 ч. 2 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ст. 185 ч. 3 КК України з призначенням покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, ОСОБА_5 , за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 4 травня 2018 року, більш суворим покаранням за вироком у цьому провадженні, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Зараховано у строк покарання ОСОБА_5 покарання у виді арешту на строк 1 місяць, що відбуте за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 4 травня 2018 року, з розрахунку 1 місяць арешту відповідає 1 місяцю позбавлення волі.

Визначено вирок Сумського районного суду Сумської області, від 21 лютого2017 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ст. 164 ч. 1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, виконувати самостійно.

За результатами апеляційного розгляду, керуючись ст. 375 ч. 3 КПК України, вважаю необхідним викласти окрему думку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 раніше судима за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 21 лютого 2017 року, за ст. 164 ч. 1 КК України до 120 годин громадських робіт. Це покарання ОСОБА_5 не відбула.

Також, ОСОБА_5 засуджена за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 4 травня 2018 року, за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць, яке ОСОБА_5 відбула.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що Сумський районний суд Сумської області при ухваленні вироку, від 4 травня 2018 року, попередній вирок відносно ОСОБА_5 , від 21 лютого 2017 року, не враховував та не визначав покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Крім цього, з матеріалів провадження вбачається, що кримінальні правопорушення в яких обвинувачується ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні були вчинені нею до постановлення обох вищевказаних вироків.

З огляду на вказане, виходячи з того, що відносно ОСОБА_5 існує два вироки, які набрали законної сили і за якими їй не визначалось покарання за сукупністю вироків або сукупністю злочинів, то суд, встановивши, що після постановлення вказаних вироків ОСОБА_5 винна у вчиненні інших кримінальних правопорушень вчинених нею до ухвалення цих вироків, на законних підставах прийшов до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України.

На мою думку, апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_3 не може бути задоволена, з тих підстав, що заступник прокурора у своїй апеляційній скарзі ставить питання про задоволення його вимог, шляхом зміни вироку суду. Однак у такий спосіб визначення ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів з урахуванням вимог ст. 70 ч. 4 КК України, який визначив прокурор у апеляційній скарзі, погіршується становище обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки для неї збільшується обсяг покарання до реального відбуття, ніж того, що визначив суд першої інстанції, а тому такі вимоги заступника прокурора Сумської області ОСОБА_3 не можливо задовольнити без ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції.

Крім того, при призначенні відносно ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, з урахуванням призначеного покарання за цим вироком та покарання у виді 1 місяця арешту за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 4 травня 2018 року, яке ОСОБА_5 відбуте, вказане покарання не може враховуватись, оскільки за вказаним вироком ОСОБА_5 не має судимості.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції, призначаючи відносно ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, враховуючи, що ОСОБА_5 відбула покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 4 травня 2018 року, і судимість за цим вироком погашена, обґрунтовано призначив ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків, відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України, з урахуванням призначеного ним покарання та покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області, від 21 лютого 2017 року, у виді громадських робіт які ОСОБА_5 не відбула.

При цьому, вважаю необхідним зауважити, що призначення ОСОБА_5 покарання за таких обставин є більш м`яким ніж призначення покарання у спосіб який просив застосувати прокурор у своїй апеляційній скарзі.

За наведених обставин вважаю, що колегія суддів за наслідками розгляду апеляційної скарги заступника прокурора Сумської області ОСОБА_3 мала залишити на вирок Сумського районного суду Сумської області, від 15 квітня 2019 року, відносно ОСОБА_5 , без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_3 без задоволення.

СУДДЯ: ОСОБА_1