провадження № 1-кс/243/1774/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 ,

За участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

представника заявника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфернеції, в залі суду № 7 м. Слов`янська заяву обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід головуючого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження №1-кп/243/705/2020 (243/5078/20) за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження №1-кп/243/705/2020 (243/5078/20) за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України. Обвинуваченим по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 подано заяву про відвід головуючого ОСОБА_6 , оскільки, останній відмовляється слухати його пояснення з приводу обвинувачення, викликати та допитувати свідків, досліджувати докази, тим самим порушуючи його права, крім того будь-яких пояснень стосовно своєї неупередженості суддя ОСОБА_6 не надавав. У зв`язку з чим заявив відвід головуючому судді ОСОБА_6 , який просить задовольнити.

Заявник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив заяву про відвід задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні зазначив, що 12.06.2020 року суддею ОСОБА_6 не були виконані вимоги ст. 290 КПК України стосовно ознайомлення з матеріалами справи та не були роз`яснені права стороні захисту.

05.09.2020 року також сторону захисту з правами ознайомлено не було. 21.09.2020 року ОСОБА_6 було зачитано право але відмовлено в їх роз`ясненні, останній відмовив у праві надати докази, відповідно до ст. 193 КПК України.

Крім того, суддя ОСОБА_6 не дослідив докази обґрунтованості обвинувачення при продовженні запобіжного заходу, без вказівки мотивів. Ухвала про обрання та продовження запобіжного заходу були оскаржені до апеляційного суду та залишені в силі. В апеляційній інстанції обвинувачений приймав участь, однак суддя, що розглянув апеляційну скаргу, також не дослідив докази, які вважала необхідним дослідити сторона захисту. 12.06.2020 року під час підготовчого засідання захисник ставив питання про те, що він не ознайомлений з матеріалами справи, однак його заява була проігнорована головуючим, письмової ухвали відносно цього, винесено не було. ОСОБА_6 усно надав вказівку ознайомити захисника зі справою та за його проханням, йому в електронному вигляді було надано слідчим копії матеріалів справи. Вважає, що прокурором слідчому не надавалися вказівки, тому вимоги ч.2 ст. 290 КПК України не виконано.

Крім того, головуючий ОСОБА_6 не розглядає його клопотання про виклик свідків.

Додав, що оскільки матеріали кримінального провадження не були відомі стороні захисту, то є неналежними доказами, що повинно бути підставою для відмови в задоволені клопотань прокурора про обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак головуючий суддя ОСОБА_6 зазначену обставину проігнорував. У зв`язку з вищевикладеним, вважає, що головуючий суддя ОСОБА_6 упереджено відноситься до обвинуваченого, тому підлягає відводу.

Суддя ОСОБА_6 у судове засідання для розгляду заяви не з`явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяві про відвід судді ОСОБА_6 .

Потерпілі та їх законні представники в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду заяви про відвід судді повідомлялись належним чином, їх не явка не є перешкодою у вирішенні питання про відвід судді.

Вирішуючи питання щодо заявленого відводу, суддя виходить з наступного.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 75 КПК України, встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, пунктами 3, 4 ст. 75 КПК України визначено, що такими обставинами є: коли суддя особисто заінтересований в результатах провадження, або за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст. ст.75,76 КПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відвід повинен бути мотивованим (ч. 5 ст. 80 КПК України).

Суд, звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд касаційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Так, у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду, слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Суддя підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді, суддя також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду по справі № 826/11409/17 від 17.07.2020 року.

Крім того, у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і як вже було зазначено вище, згідно ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Таким чином, особа, яка звертається до суду із заявою про відвід судді повинна вмотивувати відвід, тобто довести (надати докази) про наявність фактів або інформації про те, що існують об`єктивні обставини, які свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді.

В контексті вищевикладеного, в заявленій ОСОБА_4 заяві про відвід судді, останнім не наведені обставини, які викликають обґрунтовані сумніви, саме в неупередженості судді з урахуванням об`єктивного критерію, а саме - факти, які не залежать від поведінки судді, але можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Крім того, суд при вирішенні питання про відвід судді не вправі давати оцінку процесуальним рішенням судді, які приймаються ним під час судового розгляду справи та правильність яких може бути перевірена судом апеляційної інстанції.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що доводи заявника про відвід не містять підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу головуючого судді, що передбачені ст. 75 КПК України, а також доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді під час розгляду кримінального провадження, тому заявлений відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75-76, 80-81, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід головуючого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження №1-кп/243/705/2020 (243/5078/20) за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 25.09.2020 року.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1