КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2020 року, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2020 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190; ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 358 КК України(в редакції станом на момент вчинення злочинів), та призначено покарання: за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК Україниу виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, за ч. 2 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Згідно з вироком ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.
ОСОБА_5 восени 2008 року (більш точної дати та часу не встановлено), перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_8 , який 31.01.2014 року засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, маючи прямий умисел спрямований на підробку офіційного документу - паспорту громадянина України серія ке номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , з метою його подальшого використання для шахрайського заволодіння грошовими коштами за продаж земельної ділянки належної ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримав від ОСОБА_8 його фотокартку формату 3Х4 та використовуючи заздалегідь замовлений та придбаний ним бланк паспорту громадянина України з перфорованим номером і даними оригінального паспорту ОСОБА_9 , вклеїв у нього фотокартку ОСОБА_8 , заповнив інші відомості на першій та другій сторінці, а також відомості про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_9 .

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 19.10.2009 року (точного часу не встановлено), перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 маючи прямий умисел, направлений на повторну підробку офіційного документу - довідки про присвоєння ідентифікаційного коду номер на ім`я ОСОБА_9 , з метою його подальшого використання для шахрайського заволодіння грошовими коштами за продаж земельної ділянки належної ОСОБА_9 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, виготовив типовий бланк довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, внісши до нього анкетні дані ОСОБА_9 , проставив відбитку печатки «Для довідок №1» та розписався за посадову особу, яка її видала.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність 20.10.2009 року (точного часу не встановлено) ОСОБА_5 , маючи прямий умисел направлений на використання завідомо підроблених документів, а саме паспорту серія НОМЕР_2 і ідентифікаційного коду номер НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами отриманими за продаж земельної ділянки належної ОСОБА_9 , прибув до приміщення нотаріальної контори розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , де передав ОСОБА_8 вказані завідомо підроблені документи для подальшого надання нотаріусу для вчинення нотаріальних дій.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.10.2009 року (точного часу не встановлено) ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , який 31.01.2014 року засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ст. 70 КК Українидо 3 (трьох) років позбавлення волі, маючи прямий умисел направлений на заволодіння чужим майном, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, прибув до приміщення нотаріальної контори розташованої за адресою: м. Вишневе вулиця Лесі Українки 58 , де передав ОСОБА_8 підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 з вклеєною туди його фотокарткою та підроблену довідку про присвоєння ідентифікаційного коду на вказану особу.
Після чого, ОСОБА_8 , діючи за узгодженою з ОСОБА_5 домовленістю, зайшов до нотаріальної контори, де представився нотаріусу та покупцям ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , шляхом обману сторін договору, підписав від імені ОСОБА_12 договір купівлі-продажу земельної ділянки належної останньому, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , таким чином здійснивши продаж вказаної земельної ділянки.

Після вчинення нотаріальних дій, ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_10 , ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 5000 гривень та 19400 доларів США, якими останній разом з ОСОБА_5 розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 своїми шахрайським діями спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на суму 5000 гривень і 19400 доларів США, що при встановленому Національним банком України на момент отримання грошових коштів курсі долара США, складала на 20.10.2009 року за 1 долар США - 7.9700 грн., на загальну суму 159618 гривень, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та становить великий розмір.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 01.11.2009 року (точного часу не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел спрямований на підробку офіційного документу - паспорту громадянина України серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_13 , повторно, з метою його подальшого використання для шахрайського заволодіння грошовими коштами за продаж земельної ділянки належної ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи її фотокартку форматом 3Х4 та використовуючи заздалегідь замовлений та придбаний ним бланк паспорту громадянина України з перфорованим номером і даними оригінального паспорту ОСОБА_13 , вклеїв у нього фотокартку невстановленої особи, заповнив інші відомості на першій та другій сторінці, а також відомості про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 01.11.2009 року (точного часу не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на повторну підробку офіційного документу - довідки про присвоєння ідентифікаційного коду ідентифікаційного коду громадянина України номер НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_13 , з метою його подальшого використання для шахрайського заволодіння грошовими коштами за продаж земельної ділянки належної ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, виготовив типовий бланк довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, внісши до нього анкетні дані ОСОБА_13 , проставив відбитку печатки «Для довідок №1» та розписався за посадову особу, яка її видала.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність приблизно 01.11.2009 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , маючи прямий умисел направлений на використання завідомо підроблених документів, а саме паспорту серії сн НОМЕР НОМЕР_6 і ідентифікаційного коду номер НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_13 з метою шахрайського заволодіння грошовими коштами отриманими за продаж земельної ділянки належної ОСОБА_13 , прибув за адресою м. Вишневе перехрестя вулиці Київська і Святошинська Києво-Святошинського району Київської області (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), де передав невстановленій досудовим розслідуванням особі, вказані завідомо підроблені документи, для подальшого надання нотаріусу для вчинення нотаріальних дій.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 06.11.2009 (точного часу не встановлено) ОСОБА_5 , діючи спільно та за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), маючи прямий умисел направлений на повторне заволодіння чужим майном, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, передав невстановленій особі підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 та підроблену довідку про присвоєння ідентифікаційного коду на вказану особу.

Після чого, 06.11.2009 року невстановлена особа, діючи за раніше узгодженою домовленістю з ОСОБА_5 , на підставі підробленого ОСОБА_5 , паспорта і ідентифікаційного коду, представлялась від імені ОСОБА_13 , шляхом обману, здійснила продаж земельної ділянки розташованої за адресою с. Малютянка провулок Садовий гр. ОСОБА_14 за 23 000 доларів США, якими ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, своїми шахрайськими діями ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_14 на суму 23 000 доларів США, що при встановленому Національним банком України на момент отримання грошових коштів курсів долара США складали: станом на 26 жовтня 2009 року за 1 долар США 8.0050 грн., станом на 29 жовтня 2009 року за 1 долар США 8.0076 грн., станом на 06.11.2009 року за 1 долар США 8.0138 грн, на загальну суму 184311,30 гривні, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та становить великий розмір.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 02.03.2010 року біля 15 години 30 хвилин ОСОБА_5 приїхав в приміщення кафе «Опалкова Хата», яке розташоване в селі Петропавлівська Борщагівка по вулиці Велика Кільцева, де маючи прямий умисел направлений на заволодіння чужим майном, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи повторно шляхом обману ОСОБА_15 про те, що він є родичем власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_6 і за його дорученням займається її продажем, узгодив суму угоди купівлі-продажу даної ділянки за 25 000 доларів США, що при встановленому Національним банком України вартістю за 1 долар США 7,99 грн., складає 199750 гривень, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та становить великий розмір.

Після чого ОСОБА_16 погодився на придбання вказаної ділянки і надав ОСОБА_5 , як завдаток, грошові кошти в сумі 700 доларів США, а ОСОБА_5 в свою чергу написав розписку про отримання вказаних грошових коштів і свої наміри по продажу вказаної ділянки.

Після отримання завдатку, ОСОБА_5 з причин, що не залежали від його волі, не довів свій умисел по продажу вказаної земельної ділянки до завершення і не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне для доведення даного злочину до кінця, оскільки був затриманий працівниками Боярського МРВ УБОЗ в Київській області.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просив пом`якшити покарання, призначене вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2020 року, та скоротити строк покарання до 5 років і застосувати "Закон Савченко".

Вважаючи вирок суду незаконним, обвинувачений ОСОБА_5 вказує на порушення судом вимог ст. 69-1 КК України, оскільки за наявності обставин, що пом`якшують покарання, суд призначив йому за ч. 3 ст. 190 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі, у той час, коли розмір покарання не повинен був перевищувати 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Окрім того, обвинувачений посилається в апеляції на те, що він вчиняв злочини не з метою збагачення, а внаслідок тяжких життєвих обставин, маючи багато боргів, за невиплату яких погрожували йому та членам його родини, проте суд не врахував цих обставин, як це передбачено п. 5 та п. 6 ст. 66 КК України.
Апелянт не погоджується з висновками суду щодо його переховування від слідства і суду та зазначає, що після виходу на підписку про невиїзд у 2012 році він, в силу певних подій, про які він не може розповісти, змушений був виїхати до своїх батьків в м. Бердянськ, де він переховувався.
Протягом вказаного часу обвинувачений не скоював правопорушень чи злочинів, працював, а 06 лютого 2020 року добровільно прибув до поліції та здався правосуддю.
Також апелянт посилається на свій вік, поганий стан здоров`я, похилий вік своїх батьків, наявність двох дорослих та двох неповнолітніх дітей, що, на його думку, також є підставою для пом`якшення покарання.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просив змінити вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2020 року щодо ОСОБА_5 та призначити за сукупністю скоєних ним кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

При цьому захисник вважає, що при постановленні вироку суд в достатній мірі не врахував обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 : визнання вини, щире каяття та активне сприяння судовому розгляду, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність претензій у потерпілих, а також дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні неповнолітніх і малолітніх дітей, віком 17 та 10 років, які потребують увагу і піклування батька, та батьків похилого віку, які також потребують допомоги сина.

Захисник звертає увагу на те, що з моменту вчинення злочинів пройшов тривалий час, ОСОБА_5 пережив складні життєві обставини, вже багаторазово пожалкував про скоєні ним кримінальні правопорушення та вважає, що в даний час відсутня необхідність у ізоляції обвинуваченого від суспільства для виправлення та попередження вчинення нових злочинів

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень, та правильність кваліфікації його дії за ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України в апеляціях обвинуваченого та захисника не заперечуються.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого.
Зокрема, суд взяв до уваги, що вчинені кримінальні правопорушення відносяться до тяжких та нетяжкого, ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, не має судимості відповідно до вимог ст. 89 КК України, його ініціативну роль в організації та вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, поведінку обвинуваченого, який переховувався від суду, намагаючись уникнути відповідальності за вчинене, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і обґрунтовано призначив покарання в межах санкцій ч. 2 і ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі та ч. 2 і ч. 3 ст. 358 КК Україниу виді обмеження волі.
Також суд першої інстанції правильно, на думку колегії суддів, призначив ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо недотримання судом вимог ст. 69-1 КК України є безпідставними, оскільки для застосування вимог вказаної статті необхідна наявність двох обставин, які пом`якшують покарання, передбачених п. 1 та п. 2 ст. 66 КК України, - це з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, а у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 такі обставини в сукупності відсутні.
Так, суд першої інстанції визнав обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , лише щире каяття, разом з тим, з матеріалів провадження убачається, що шкода, заподіяна потерпілим, не відшкодована.
При цьому відсутність цивільних позовів у даному кримінальному провадженні не може слугувати підставою для висновку про відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, завданої внаслідок дій обвинуваченого.
Посилання обвинуваченого на те, що він вчиняв злочини внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин та під впливом погрози, примусу або через матеріальну службову чи іншу залежність є голослівними, оскільки не підтвердженні будь-якими матеріалами кримінального провадження.
З таких же підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо причин його переховування від суду.
Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника на вік обвинуваченого, наявність на його утриманні неповнолітній дітей та наявність у обвинуваченого батьків похилого віку, не є, на думку колегії суддів, достатніми підставами для пом`якшення покарання, призначеного ОСОБА_5 оскаржуваним вироком, враховуючи обставини кримінального правопорушення та їх наслідки у виді матеріальної шкоди, завданої та не відшкодованої потерпілим.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку Києво- Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2020 року та пом`якшення покарання, призначеного ОСОБА_5 .
Разом з тим, колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 404 КПК України, вважає за необхідне змінити резолютивну частину вироку в частині вирішення питання про зарахування ОСОБА_5 до строку покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КПК України, оскільки суд постановив зарахувати попереднє ув`язнення в період з 08.02.2020 року по 29.07.2020 року до вступу вироку в законну силу, у той час, коли відповідно до вимог ч. 2 ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Отже, з резолютивної частини вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2020 року щодо ОСОБА_5 необхідно виключити посилання про зарахування попереднього ув`язнення по 29.07.2020 року, залишивши вказівку "до вступу вироку в законну силу".

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2020 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України змінити, виключивши з резолютивної частини вироку посилання на зарахування попереднього ув`язнення по 29.07.2020 року, залишивши вказівку "до вступу вироку в законну силу".

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/3309/2020 Категорія КК: ч. 2 ст. 190 КК України

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_17