Справа № 182/5502/20
Провадження № 1-кс/0182/1151/2020
У Х В А Л А
Іменем України

28.09.2020 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 25.04.2020 року до ЄРДР за N0001164, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, не працюючого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером, не є депутатом, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України ,-

за участі:

прокурора - ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 25.04.2020 року до ЄРДР за N0001164, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.ю 289 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 24.06.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.04.2020 приблизно о 04 годині 00 хвилин ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 знаходились біля охоронюваної стоянки спеціально призначеної для постійного зберігання транспортних засобів, розташованої поряд із Залізничним вокзалом по вул. Героїв Чорнобиля, 56 в м. Нікополь Дніпропетровської області, де у них виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з території даної стоянки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим транспортним засобом ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в зазначений день та час, зайшли на територію вказаної автомобільної стоянки, де ввівши в оману охоронця стоянки, підійшли до транспортного засобу - автомобіля марки «Опель Вектра ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі довіреності від 30.05.2018 року належить ОСОБА_9 .
Далі, перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_5 з ОСОБА_8 розподіливши між собою ролі, проникли в середину вказаного автомобіля, після чого ОСОБА_8 скориставшись раніше викраденим ключем від замка запалювання автомобіля «Опель Вектра ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , запустив двигун даного автомобіля в робочий стан, а ОСОБА_5 тим часом сидів поряд на передньому пасажирському сидіння та слідкував за тим, щоб їх злочинні дії не були виявлені випадковими свідками. Після чого, ОСОБА_5 з ОСОБА_8 від`їхали на належному ОСОБА_10 автомобілі марки «Опель Вектра ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від місця його стоянки, тим самим отримавши змогу розпорядитись викраденим транспортним засобом на власний розсуд.
Тим самим, ОСОБА_5 умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «Опель Вектра ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №19/104-10/2/167 від 30.04.2020 складає 42 141,37 грн., який на підставі довіреності від 30.05.2018 року належить ОСОБА_10 , чим завдав останньому матеріальний збиток на вказану суму.
В клопотання слідчий вказує, що вчинення вказаних заборонених Кримінальним Кодексом України дій ОСОБА_5 повністю підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , додатковим допитом потерпілого ОСОБА_11 , пред`явлення потерпілому ОСОБА_10 особи для спізнання за фотознімками, в ході якого потерпілий впізнав ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_12 особи для впізнання за фотознімками, в ході якого свідок впізнав ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , протоколом огляду речового доказу - автомобіля «Опель Вектра», протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_15 особи для впізнання за фотознімками, в ході якого свідок впізнав ОСОБА_5 з ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , протоколом допиту свідка ОСОБА_20 , висновком судової автотоварознавчої експертизи № 19/104- 10/2/167 від 30.04.2020.
24.06.2020 року слідчим суддею Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_21 підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
20.08.2020 року ОСОБА_5 було оголошено в розшук, а досудове розслідування кримінального провадження було зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного.
27.09.2020 року місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було встановлено, після чого, ОСОБА_5 27.09.2020 рок о 14 годин 30 хвилин було затримано в порядку ст.191 КПК України та поміщено до ITT розташованого на території Нікопольського ВП.
28.09.2020 року досудове розслідування кримінального провадження було відновлено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_5 .
Слідчий зазначає, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідне забезпечення виконання обвинуваченим покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, та наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , може: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічне тому, у якому підозрюється.
Так, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, вчинив злочин повторно, на шлях виправлення не став та далі продовжує свою злочинну діяльність. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яким передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання та настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод.

Досудовим слідством встановлено, що станом на момент вчинення злочину ОСОБА_5 ніде не працював, на даний час не працює та не має законного джерела доходів. Крім того, відсутність джерела доходів можуть стати причиною вчинення підозрюваним нових корисливих злочинів. Крім того, неодноразово підозрюваний притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Так, встановлено, що на теперішній час в провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебуває провадження № 0002273 за ч.2 ст.289 КК України та в провадженні Покровського міськрайонного суду перебуває провадження №0000605 за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України за обвинуваченням ОСОБА_5 , однак вбачається, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та вчиняє інші корисливі злочини.

Слідчий вважає, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти вчинення ним нових злочинів та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктами 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України. Крім того, слідчий зазначає, що в оточені ОСОБА_5 не має особи, яка заслуговує на довіру та може поручитися за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язатися за необхідності доставляти його до суду на першу про те вимогу. Вважає, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливо, враховуючи те, що за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавленням волі строком до 8 років, то дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тобто передбаченість законом покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу тримання під вартою строком 60 днів.

Захисник заперечував проти задоволення заявленого клопотання, просив відмовити слідчому, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підозрюваним не порушувався, по справам, що знаходяться на розгляді в суді ОСОБА_5 завжди з`являється, а затримано його було саме в приміщенні Нікопольського відділу поліції, коли підозрюваний звернувся особисто із заявою про втрату паспорта. В матеріалах кримінального провадження наявний лише рапорт на ім`я начальника відділу поліції, що ОСОБА_5 нібито відсутній за місцем проживання, однак будь-яких належних доказів відсутності підозрюваного за місцем проживання матеріали не містять. Вважає, що слідчим та прокурором жодних ризиків передбачених ст. 177 КПК України не доведено, клопотання є немотивованим.

Підозрюваний підтримав захисника, оскільки домашній арешт не порушував, постійно знаходився за домашньою адресою, яка вказана в ухвалі суду. Зазначив, що свідка ОСОБА_22 , що долучено до кримінального провадження, і яка підтвердила його відсутність за місцем проживання, не знає, оскільки вона не є його сусідкою. До слідчого завжди з`являвся. Про те, що був оголошений у розшук не знав, а доводи слідчого та прокурора є недоведеними.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 статті 176 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Ч.1 ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає обов`язковою умовою правомірності і законності попереднього ув`язнення. Проте, поняття "обґрунтована підозра" відповідно до мети підпункту "с" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у практиці ЄСПЛ має певні особливості. Це поняття не є тотожним поняттю "обґрунтоване обвинувачення" й на стадії арешту чи затримання особи не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. Обґрунтована підозра для попереднього ув`язнення у практиці ЄСПЛ - це існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа могла вчинити злочин. Однак тлумачення поняття "обґрунтована підозра" і висновок про те, що саме може розглядатися як така підозра, залежить від усіх обставин кримінального правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30.08.90 р. у справі "Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства").

Тобто, розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1 (с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, § 45).

Метою тримання особи під вартою якраз і є забезпечення доправлення її до компетентного органу для виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, зокрема допиту. Мета ж допиту - сприяти подальшому кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження або зняття конкретних підозр, що обґрунтовують арешт (рішення ЄСПЛ від 29.11.88 р. у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства", від 16.10.2001 р. "О`Хара проти Сполученого Королівства").

Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

24.06.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, які переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, що стверджується доданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження.

У поданому клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

У справі "Смирнов проти Росії" (п. 60) ЄСПЛ зазначив, що "ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування".

Щодо ризиків у цьому кримінальному провадженні, то слід зазначити, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про наявність ризику його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Так, слід зазначити, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відбувся 25.04.2020 року. 24.06.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру, того ж дня ухвалою суду до нього був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк досудового розслідування до 24.08.2020 року. 20.08.3020 року, за 4 дні до закінчення строку досудового розслідування, ОСОБА_5 оголошений в розшук та слідчим було зупинено досудове розслідування.
27.08.2020 року слідчим суддею постановлено ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 27.09.2020 року о 14.30 год. ОСОБА_5 був затриманий в приміщенні Нікопольського ВП, оскільки останній прийшов до поліції подати заяву про втрату паспорту.28.09.2020 року досудове розслідування було відновлено.
В судовому засіданні також було встановлено, що строк досудового розслідування не продовжувався.
Отже, як вбачається з встановлених обставин, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні без урахування строку на який досудове розслідування було зупинено, спливає 02.10.2020 року.

Із заявлених слідчим і прокурором ризиків на увагу заслуговує ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні Нікопольського міськрайонного суду вже знаходяться кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України, однак обвинувачений ОСОБА_5 , не ухиляється від явки до суду. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що підозрюваний ухилявся від слідства, суду не надано.

Аргументи слідчого і прокурора про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення не вбачаються досить переконливими, адже жодних даних про те, що протягом майже півроку, що минули з часу вчинення кримінального правопорушення, підозрюваним вчинялися будь-які злочинні дії.

Крім того, доводи слідчого та прокурора про те, що підозрюваний може впливати на потерпілого і свідків, на думку слідчого судді, також є необґрунтованими, оскільки потерпілий та свідки були допитані по обставинам кримінального правопорушення. Жодних даних про те, що протягом півроку, що минули з часу вчинення кримінального правопорушення, підозрюваним вчинялися будь-які дії (погрози, насильство і т.і.) з метою зміни потерпілим або свідками показань матеріали клопотання не містить; про вказані обставини ані слідчий, ані прокурор слідчого суддю не повідомляли.

Слідча суддя не може залишити поза увагою ту обставину, що обґрунтовуючи своє клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчий, за погодженням з прокурором, посилається на начебто таку практику ЄСПЛ, за якою вирішуючи питання про обмеження свободи людини національні суди мають "забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та свобод".

З цього контексту можна зрозуміти, що начебто ЄСПЛ вимагає більш суворого ставлення до підозрюваного з посиланням на суспільні інтереси, вважаючи, що цінності суспільства протиставляються правам підозрюваного.

Насправді як вбачається з рішення ЄСПЛ у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.91 року, Суд визнав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. При виняткових обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення громадського порядку внаслідок вчинення злочину.

Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить громадський порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою. Попереднє ув`язнення не повинно передрішати покарання у вигляді позбавлення волі, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

Таким чином зміст висловлювань ЄСПЛ в контексті рішень щодо обмеження свободи спотворений до протилежного. Якщо ЄСПЛ вимагає більшої суворості в оцінці посягань на права людини, оскільки права людини є цінністю в демократичному суспільстві, то в клопотанні слідчого права людини (підозрюваного) й цінності суспільства протиставлені одне одному, а посилання на викривлене розуміння рішень ЄСПЛ наводиться для того, щоб обґрунтувати більше обмеження права людини на свободу, що є недопустимим.

Враховуючи вище встановлені обставини, відомості про особу підозрюваного ОСОБА_5 , а також зважаючи , що досудове розслідування по кримінальному провадженню закінчується 02.10.2020 рок, тобто через 4 дні, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено обставин, що виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою.

Керуючись статтями 132, 176-179, 183, 194, 202, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 25.04.2020 року до ЄРДР за N0001164, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1