УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000030 від 10.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 10.03.2020 до чергової частини Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , мешканки с. Романівка Миколаївського району Одеської області про те, що за місцем мешкання по АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №25 від 10.03.2020 смерть ОСОБА_6 настала в результаті механічної асфіксії, нападу з задушенням з метою вбивства чи нанесення ушкоджень.

26.03.2020 до ЧЧ Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшла письмова заява, зареєстрована до ЖЄО Миколаївського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області №551 від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 в квартирі свого дідуся ОСОБА_8 та бабусі ОСОБА_9 , про зізнання у вчиненні вбивства ОСОБА_6 за місцем її мешкання. Встановлено, що ОСОБА_6 є двоюрідною бабусею дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_10 .

ОСОБА_7 в заяві детально описав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме вбивства ОСОБА_6 . Повідомив, що в момент вбивства був одягнений в одяг чорного кольору, вчинив злочин в будівельних рукавичках з тканини білого кольору з резиновими вставками на долонях. ОСОБА_7 повідомив, що під час вчинення кримінального правопорушення відірвав металеву ручку від вхідних дверей будинку ОСОБА_6 та забрав зв`язку ключів від дверей домоволодіння та вищезазначені предмет забрав з місця вчинення кримінального правопорушення. Проте в ході проведення подальших слідчих дій за участю ОСОБА_7 , останній відмовився від викладених ним в заяві свідчень та відмовився пояснити причину відмови.

В ході проведення подальшого досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 підтримує постійний зв`язок з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який може бути обізнаним про обставини вчинення кримінального правопорушення, може за місцем свого мешкання переховувати грошові кошти та предмети, які підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння даного злочину. Встановлено, що ОСОБА_11 має грошові відносини з родиною ОСОБА_12 , проте ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_11 не пояснюють причину виникнення грошових зобов`язань. Крім цього, встановлено, що ОСОБА_11 використовує банківську картку «ПриватБанку» для здійснення фінансових операцій з родиною ОСОБА_12 . Проте ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в ході допитів приховують вказані факти, що дає достатні підстави вважати, що вони умисно приховують інформацію, яка має значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Допитаний як свідок ОСОБА_11 пояснив, що особисто з ОСОБА_7 не знайомий та жодних відносин з ним не підтримує. Знайомий лише з його бабусею ОСОБА_9 , познайомився з нею приблизно в 20-х числах березня 2020, коли як таксист підвозив її до ГУНП в Одеській області. Остання повідомила, що там перебуває її онук, якого звинувачують у вбивстві та прохала допомоги в пошуках адвоката.

21.07.2020 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 22.06.2020 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , в ході проведення якого виявлено та вилучено речі, які можуть сприяти у встановленні всіх обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме: мобільний телефон «Nokia», імей: НОМЕР_1 ; коробка від мобільного телефону «Meizu M6T», імей-1: НОМЕР_2 , імей-2: НОМЕР_3 ; скретч-картки «Київстар» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; скретч-картка «лайфселл» НОМЕР_7 .

Враховуючи те, що вилучені речі можуть бути використані як докази по кримінальному провадженню, сторона обвинувачення звертається з клопотанням про арешт майна.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

Власник майна ОСОБА_11 про дату та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином, що підтверджується долученою телефонограмою.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучений мобільний телефон, скретч-картки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, відповідно до долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання предметів речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження від 22.07.2020 року, вилучені предмети визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000030 від 10.03.2020 року.

Також, вищевказане майно необхідне для проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень, з метою встановлення слідів кримінального правопорушення, а також відомостей, які можуть бути в подальшому використані як докази.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також необхідність проведення експертних досліджень та необхідних слідчий дій з вказаним майном. Крім того, не накладення арешту на вилучене майно може призвести до його зміни або знищення, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення експертних досліджень та ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи те, що існує ризик зміни або приховування майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000030 від 10.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, із забороною розпорядження та користування, яке було вилучено в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:

- мобільний телефон «Nokia», імей: НОМЕР_1 ;

- коробка від мобільного телефону «Meizu M6T», імей-1: НОМЕР_2 , імей-2: НОМЕР_3 ;

- скретч-картки «Київстар» НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ;

- скретч-картка «лайфселл» НОМЕР_7 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1