Справа № 204/6731/20
Провадження №1-і/204/1/20

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001347 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке кваліфікується за ч. 2 ст. 345 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`яти років. Є підстави вважати, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. На сьогоднішній день ризики, враховані під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 не змінилися і продовжують існувати. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років, а тому є підстави вважати, що він усвідомлюючи невідворотність покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання, роботи та взагалі не має джерела прибутку. Вказане свідчить про можливість вчинення обвинуваченим, як іншого так і аналогічного кримінального правопорушення. Вважає, що мета застосування запобіжного заходу у межах кримінального провадження може бути досягнути виключно у випадку продовження до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що виключить можливість настання у кримінальному провадженні вищезазначених ризиків. Крім того, зазначив, що ОСОБА_4 проживав за адресою АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю та сестрою. ОСОБА_4 вчинив вказаний злочин в зв`язку з тим, що його матір викликала працівників патрульної поліції, оскільки останній вчиняв відносно неї домашнє насильство. Таким чином, зміна запобіжного заходу може призвести до подальшого вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства по відношенню до своєї матері та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, в обґрунтування клопотання зазначив, що, заявляючи клопотання про продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу, прокурор наполягав на тому, що існуючі ризики, які на думку прокурора, унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не змінилися. Проте, прокурором повинно було бути не тільки зазначено, а й проведено аналіз перелічених ним ризиків відповідно до особливостей даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, як того вимагає практика ЄСПЛ. Вказаного аналізу в клопотання немає, оскільки в ньому фактично лише перелічені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Зокрема, ризик втечі, на якому наполягає прокурор, не повинен оцінюватися лише на підставі суворості можливого покарання. Він повинен визначатися з урахуванням інших чинників, що може підтвердити, що небезпека реально існує. Ризик втечі повинен оцінюватися в розумінні таких факторів, як особа обвинуваченого, місце проживання, сімейні зв`язки, інші зв`язки. Ризик втечі в будь-якому разі не виникає лише внаслідок відсутності постійного місця реєстрації. Запобігання інших ризиків може цілком забезпечити домашній арешт. ОСОБА_4 тривалий час проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий. Таким чином, у обвинуваченого є постійне місце проживання. Правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 не є тяжким. Обвинувачений повністю визнає свою провину, щиро розкаявся, що свідчить про відсутність наміру впливати на свідків чи потерпілого. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід, застосувавши до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.
Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2020 року до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 29 листопада 2020 року з визначенням застави у розмірі 43940 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень та покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області та до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Главою 18 КПК України передбачено вирішення питання про запобіжні заходи та затримання особи, зокрема згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
За змістом положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, враховуючи те, що обвинувачений немає постійного місця роботи, відсутність місця реєстрації, не одруженого, та те, що останній вчинив дане кримінальне правопорушення в процесі припинення співробітниками поліції домашнього насильства по відношенню до його матері, що свідчить про нестійкі соціальні зв`язки за місцем проживання. Та те, що ОСОБА_4 постійно проживає разом зі своєю матір`ю та сестрою, таким чином може вчиняти тиск на свідків, а саме на матір та сестру, оскільки до цього вчиняв по відношенню до них домашнє насильство, та може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
Окрім того, судом вирішено питання про альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 43 940 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень, що не є непомірним для обвинуваченого, а також на думку суду, застава є більш м`яким запобіжним заходом для обвинуваченого ніж цілодобовий домашній арешт, про який просить захисник та обвинувачений.
Тому ризики передбачені п. п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів і продовження існування ризиків, а саме, що обвинувачений намагаючись уникнути покарання, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».
Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Що стосується клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, то на даний час обвинуваченим та його захисником в судовому засіданні не доведено підстав та не надано доказів можливості застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, суд вважає, що ризики, визначені прокурором, як підстава для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час продовжують існувати і саме такий запобіжний захід може їм запобігти.
Тому, на даний час продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193, 194, 331, 369, 371, 372, 376, п.20-5 Перехідних положень КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 25 січня 2021 року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні у розмірі 43 940 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень.
У разі внесення застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до двох місяців виконувати наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Попередити ОСОБА_4 , що у разі внесення застави та невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1