Провадження № 11-кп/824/1383/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Солом`янського районного суду м. Києваперебувалооб`єднане кримінальне провадження, що внесено до ЄРДР за №0008030 та № 0000043 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_10 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.189, ч.3 ст.146 КК України, ОСОБА_11 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.255, ч.4 ст.189, ч.3 ст.146 КК України.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року продовжено відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29.05.2020 року включно.
Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинувачених під вартою, зазначив про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки судовий розгляд тільки розпочався, зазначені особи обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, які становлять підвищену ступінь суспільної небезпечності, вчинені із застосуванням насильства, організованою групою, під час досудового розслідування перебували у розшуку, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання у разі визнання винуватими, вони можуть переховуватися від суду, ОСОБА_8 , відповідно до обвинувачення, був активним учасником злочинної організації, організатором та керівником окремої організованої групи, яка входила як структурний підрозділ до їх складу, приймав участь в ній, та у вчинюваних такою організацією злочинах, ОСОБА_11 приймав участь у вчиненні злочину способом небезпечним для здоров`я потерпілих, яке супроводжувалося заподіянням потерпілим фізичних страждань, ОСОБА_10 був активним учасником злочинної організації, приймав участь у викраденні та незаконному позбавленні волі двох потерпілих та у вимаганні грошових коштів з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я і погрозою вбивства в складі організованої групи. При цьому суд зазначив, що на даний час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченим є недостатнім.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного місця проживання АДРЕСА_1 та звільнити його з-під варти.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що прокурор, обґрунтовуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не довів реальність їх існування, а поклався лише на суб`єктивні оцінки та характеристики обвинуваченого. Захисник, стосовно заявленого ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України можливості вчинення спроб до залишення території України та зміни місця проживання з метою переховування від суду, вказує, що прокурором не доведена реальність такого ризику, оскільки ОСОБА_8 перетинав кордон України, проте кожного разу повертався на територію України, тобто поведінка обвинуваченого доводить про відсутність наміру залишати територію України, крім того, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, дружину та двох неповнолітніх дітей, має такі нагороди та відзнаки: відзнака Президента України «За участь в антитерористичній операції», відомча заохочувальна відзнака нагрудний знак «Хрест доблесті» ІІ ступеня, медаль «За відзнаку в службі» ІІІ ступеня, різні почесні грамоти, а твердження слідчого про переховування ОСОБА_8 інших обвинувачених не підтверджується матеріалами справи і не можуть вказувати на неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_8 . Вважає, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України не обґрунтовує доцільність тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки за три роки досудового розслідування проведені всі необхідні слідчі дії. Стосовно ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує, що такий ризик фактично створений органом досудового розслідування, оскільки відкрито всі матеріали кримінального провадження з біографічними та анкетними даними учасників кримінального провадження, крім того, більшість свідків допитана із застосуванням технічних засобів, що дозволить суду безпосередньо досліджувати покази. Крім того, вважає, що прокурором ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений, так як про підозру в інших кримінальних провадженнях ОСОБА_8 не повідомлялись. Також вказує, що за час перебування обвинуваченого під вартою виникли нові обставини, які не залежать від його волі і перешкоджають його подальшому утриманню під вартою, оскільки його дружина ОСОБА_12 потребує негайного оперативного втручання, її стан здоров`я погіршується, вона потребує госпіталізації, проте у випадку її госпіталізації неповнолітні діти залишаються без батьківського нагляду, а інші особи, які б могли доглядати за дітьми відсутні. Захисник вважає, що ухвала не містить обґрунтованості ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений та його захисники до суду не з`явилися, клопотань про участь в судовому засіданні не направили, що в силу вимог ст..422-1 КПК України, не створює перешкод для перевірки судом апеляційної інстанції ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді,прокурорів, які заявили клопотання про їх участь у апеляційному розгляді та заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані в копіях матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, дійшов вірного висновку про те, що формулювання обвинувачення, конкретні обставини вчинення злочинів, які інкриміновані обвинуваченим, дані про особу обвинувачених у своїй сукупності свідчать про те, що продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішень про обрання та подальшого продовження запобіжного заходу, а саме, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі зможе вчинити спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані судом; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, судом, на виконання вимог ст. 178 КПК України, враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема, його вік, стан здоров`я, щодо якого на даний час відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою; міцність його соціальних зв`язків.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки продовжували існувати обставини, які виправдовували подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_8 під час судового розгляду.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, могли на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не цілодобовий домашній арешт, як просить захисник, мав забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: