Справа № 682/894/20
Провадження № 1-кп/682/113/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славута кримінальне провадження № 0000136 від 23.02.2020 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хмельницької області, Славутського району, с. Крупець, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
в с т а н о в и в:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.02.2020 старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , реалізуючи свої повноваження, керуючись Законом України «Про Національну поліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877 «Про затвердження Положення про Національну поліцію» та діючи відповідно до посадової інструкції інспектора сектора реагування патрульної поліції №2 Нетішинського ВнП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 27.01.2020, будучи призначеним на посаду згідно наказу начальника ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 № 398 о/с від 24.11.2017, виконуючи доручення т.в.о. начальника Нетішинського ВнП Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_8 №11 від 22.02.2020 з метою забезпечення правопорядку на автошляхах м. Нетішин, профілактики та виявлення адміністративних правопорушень, порушень ПДР та порушень громадського характеру здійснював відпрацювання, перебуваючи в автопатрулі зі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 на службовому автомобілі «Skoda Oktavia» д.н.з НОМЕР_1 та спільно з іншим автопатрулем у складі майора поліції ОСОБА_10 та інспектором СРПП №3 Нетішинського ВнП Славутського ВП ГУНП ОСОБА_11 , які перебували на службовому автомобілі ««Skoda Rapid» д.н.з НОМЕР_2 .

Під час несення служби о 00 год. 23 хв. 23.02.2020 знаходячись за адресою: проспект Незалежності в м. Нетішин, працівники поліції помітили автомобіль марки «BMW», який рухався без переднього номерного знаку, чим порушував п.2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху). Для з`ясування всіх обставин по виявленому правопорушенню, відповідно до п. 8.9 Правил дорожнього руху України майор поліції ОСОБА_10 пред`явив законну вимогу про зупинку водієм вказаного автомобіля за допомогою сигнального диску з червоним сигналом, яким в цей момент був увімкнений. Оскільки водієм автомобіля ««BMW» було проігноровано законну вимогу поліцейського і продовжено рух, інспектор СРПП ОСОБА_6 спільно із інспектор СРПП ОСОБА_9 розпочали його переслідування з увімкненням проблискового маячка синього і червоно кольору та гучномовного пристрою.

Наздогнавши вказаний автомобіль та заблокувавши його подальший рух о 00:31 год. 23.02.2020 на автодорозі Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів, неподалік с. Крупець Славутського району за залізничним переїздом в напрямку м. Славута, ОСОБА_6 з ОСОБА_9 запропонували водієві та його пасажирам вийти з автомобіля, однак останні ніяких дій на вимогу поліцейських не вживали, у зв`язку з чим ОСОБА_6 застосував спеціальні засоби примусу. В подальшому, коли водій автомобіля марки «BMW» вийшов з нього, інспектори СРПП ОСОБА_6 та ОСОБА_9 розпочали документування адміністративного правопорушення. В цей час близько 00 год. 35 хв. 23.02.2020 до них під`їхав автомобіль марки «Lexus» д.н.з. НОМЕР_3 , з якого вийшов ОСОБА_4 та підійшов до працівників поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_9 .

Перебуваючи з водієм автомобіля марки «BMW» у дружніх відносинах, та будучи незадоволеним діями працівників поліції щодо останнього, ОСОБА_4 розпочав з ними словесний конфлікт, поводив себе агресивно та не реагував на вимогу інспектора СРПП ОСОБА_6 відійти і не заважати виконувати ними свої посадові обов`язки.

В подальшому, усвідомлюючи, що протидіє саме працівнику правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, ігноруючи законну вимогу покинути місце вчинення правопорушення, ОСОБА_4 умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя з права інспектору СРПП №2 Нетішинського ВнП Славутського ВП ГУ НП в Хмельницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 , який перебував у форменому одязі, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми правої щоки та навколо очної ділянки справа, струс головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

03 серпня 2020 року між прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено та підписано угоду про визнання винуватості, у якій викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст.345 КК України, що ніким не оспорюється, зазначено істотні для даного кримінального провадження обставини.

Зокрема, в пункті 4 Угоди сторони погодили, що істотне значення мають наступні обставини: визнання вини та щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, відшкодування завданої потерпілому шкоди, що згідно зі ст. 66 КК України є обставинами, що пом`якшують покарання. Також обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем свого проживання.

Згідно угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. З врахуванням обставин зазначених в п. 4 даної угоди, сторони узгодили міру покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, наслідки невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро кається. Також пояснив суду, що розуміє права, надані йому законом, угоду уклав добровільно і наслідки укладання та затвердження угоди йому зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Захисник обвинуваченого просить затвердити вказану угоду, яка укладалася добровільно за його участю.

Прокурор вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить її затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Потерпілий не заперечує проти затвердження угоди, оскільки претензій до обвинуваченого не має

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

У відповідності до пункту 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи, зокрема ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 345 КК України передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 345 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

В угоді сторони погодили призначення ОСОБА_4 покарання виді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає вимогам ст. 53 КК України.

Окрім того судом враховується, що ОСОБА_4 визнав вину та щиро розкаюється у вчиненому, відшкодував потерпілому завдану шкоду, що згідно зі ст. 66 КК України є обставинами, що пом`якшують покарання. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем свого проживання.

Таки чином, суд приходить до висновку, що міра покарання, узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам закону та загальним засадам призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.468, ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам .

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості за своїм змістом і порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470 КПК України та Кримінальному кодексу України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання.

Суд переконався в тому, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено наслідки укладення та затвердження угоди. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України обвинуваченому зрозумілі і він не заперечує проти затвердження угоди.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ст.474 ч.7 КПК України, відсутні.

Отже, за наслідками розгляду угоди, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Керуючись ст.ст. 368 - 374, 395, 468 - 470, 472, 474, 475 КПК України, ст.ст. 69, ч.2 ст.345 КК України, суд
у х в а л и в:

Затвердити угоду від 03 серпня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Шепетівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1