Ухвала
29 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 623/412/17
провадження № 51-6226ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 жовтня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 1, 3, 4 ч. 2 вказаної статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Згідно ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга засудженого адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 427 КПК у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються. Як вбачається з касаційної скарги вона подана на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 жовтня 2020 року, проте засудженому слід звернути увагу на те, що в ході реформування судової системи Апеляційний суд Харківської області припинив роботу. Натомість існує Харківський апеляційний суд.
В зв`язку з цим, засудженому необхідно уточнити у касаційній скарзі суд, який дійсно постановив оскаржуване рішення.
Крім того, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при ухвалені судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
При цьому слід враховувати, що, відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, суть наведених доводів в касаційній скарзі засудженого зводиться до не погодження з оцінкою доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження щодо нього, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, засуджений не вказав у чому конкретно з огляду на положення ст. 438 КПК полягають такі порушення при розгляді судами першої та апеляційної інстанцій в порядку, передбаченому статтями 459 467 КПК, заяви за нововиявленими обставинами, що були б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, та не навів обґрунтування своїх доводів у цій частині.
Також, засуджений не вказує про конкретні порушення закону, допущені апеляційним судом при розгляді даного провадження в порядку апеляційної процедури, з огляду на ст. 419 КПК.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 жовтня 2020 року, залишити без руху та надати десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3