Справа № 173/1436/20
Номер провадження1-кп/173/222/2020
В И Р О К
іменем України

21 жовтня 2020 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
законного представника
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження № 0000006 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перше Травня Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без утриманців, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 03 липня 2020 року, близько 18:00 годин, більш точний час встановити не вдалося, гуляючи на ділянці місцевості, розташованої неподалік КЗ «Новомиколаївська СЗШ № 1 І-ІІІ ступенів» Верхньодніпровської районної ради Дніпропетровської області» за адресою вул. Шкільна, 6, смт. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, разом з іншими раніше знайомими йому неповнолітніми дітьми, серед яких була ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачив у користуванні останньої мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 7 Space Black 3GB RAM 32 GB ROM», належний її матері ОСОБА_8 , який ОСОБА_7 у його присутності поклала біля своєї жіночої сумки на землю.

Після чого, у вказаний день та час ОСОБА_4 , керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільним телефоном, що перебував у користуванні ОСОБА_7 , який остання залишила без нагляду біля жіночої сумки на землі, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи при цьому, що своїми діями він вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, таємно, умисно підняв із землі та взяв до рук мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 7 Space Black 3GB RAM 32 GB ROM», належний потерпілій ОСОБА_8 , який поклавши до кишені свого одягу залишив місце скоєння проступку, розпорядившись у подальшому викраденим на власний розсуд та спричинивши ОСОБА_8 матеріальний збиток, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1 від 14.07.2020, на загальну суму 2850,00 гривень у цінах, діючих на момент вчинення кримінального проступку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та суду пояснив, що дійсно при вказаних обставинах, 03 липня 2020 року, гуляючи неподалік КЗ «Новомиколаївська СЗШ № 1 І-ІІІ ступенів» Верхньодніпровської районної ради Дніпропетровської області» за адресою вул. Шкільна, 6, смт. Новомиколаївка Верхньодніпровського району, разом з іншими раніше знайомими йому дітьми, серед яких була ОСОБА_7 , він побачив як вона поклала мобільний телефон на землю біля своєї жіночої сумки та залишила без нагляду. Після чого, він взяв до рук вказаний мобільний телефон, який поклавши до кишені свого одягу залишив місце скоєння проступку, розпорядившись у подальшому викраденим на власний розсуд. У скоєному щиро кається.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснив, що безпосереднім свідком кримінального правопорушення він не був. Запевнив, що суд, що його син не буде вчиняти правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження без її участі. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов заявляти не буде.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується позитивно, вчинене ним кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та вчинення кримінального проступку неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе за умови звільнення його від покарання та застосування примусових заходів виховного характеру на підставі ст.105 КК України.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є неповнолітнім, навчається, за місцем проживання характеризується в основному позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, проживає з батьком, мати з родиною не мешкає. Неповнолітній ОСОБА_4 щиро каявся, засуджував свою поведінку, висловлював жаль з приводу вчиненого, вказав, що змінив свою поведінку, зробив висновки.
Виходячи із змісту ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених ч. 2 ст. 105 КК України.
Згідно роз`яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст.74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у справах № 161/7253/18, 168/625/19.
Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілій судом не обговорювалось, оскільки потерпіла ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявила, цивільний позов до суду не надала.

Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторони кримінального провадження клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.331 КПК України не заявляли, а тому дане питання не обговорювалось.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню по правилам ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.105 КК України ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання без визначення виду і розміру та застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирається.

Речовий доказ у кримінальному провадженні мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 7 Space Black 3GB RAM 32 GB ROM», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1