233 Справа № 225/2757/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2020 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальні акти по об`єднаному кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000072 від 23 січня 2019 року та за №0000471 від 06.08.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 3, 366 ч. 1, 191 ч. 2, 191 ч. 3 КК України,

ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Матеріали справи надійшли до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з Донецького апеляційного суду 23.06.2020 року.

Відповідно до ухвали Донецького апеляційного суду від 18.06.2020 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , що обвинувачується за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч.ч. 2, 3 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 , що обвинувачується за ч. 3 ст. 368 КК України, передане для розгляду до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

Відповідно до ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 17.09.2019 року кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0000072 від 23 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366 ч. 1, 191 ч. 2, 191 ч. 3 КК України, та за №0000471 від 06.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, об`єднані в одне провадження.

Обвинувальні акти по обом кримінальним провадженням відповідають вимогам КПК України.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти призначення об`єднаного кримінального провадження до судового розгляду, враховуючи, що угоди відповідно до ст.ст. 468-469 КПК України не укладалось, підстав для закриття провадження, для повернення обвинувального акту прокурору або для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.

Проти відкритого судового розгляду провадження учасники судового розгляду не заперечували.

Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_9 , є нетяжкими злочинами - ст.ст. 191 ч. 2, 366 ч. 1 КК України, а також тяжкими злочинами - ст.ст. 191 ч. 3, 368 ч. 3 КК України, нижня межа санкції яких становить 3 та 5 років позбавлення волі відповідно; кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_8 , є тяжким злочином - ст. 368 ч. 3 КК України, нижня межа санкції якого становить 5 років позбавлення волі, тому, враховуючи відсутність обставин, зазначених у ч. 4 ст. 314-1 КПК України, необхідно доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинувачених.

Враховуючи викладене в сукупності, суд вважає за можливе призначити матеріали даного кримінального провадження до судового розгляду.

До обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді застави без покладення обов`язків, строк дії яких закінчився 28.03.2020 року і продовжений не був.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Положення третього речення частини третьої статті 315 «За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим» втратило чинність, як таке, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 року.

У згаданому рішенні Конституційний суд України зазначив, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції.

Суд вважає, що хоча Конституційний суд України у своєму рішенні висловився лише про такі запобіжні заходи, як тримання під вартою та домашній арешт, однак, враховуючи те, що визнано неконституційним положення закону, яке стосується всіх видів запобіжних заходів, як заходів забезпечення кримінального провадження, під час проведення підготовчого судового засідання повинна бути перевірена наявність підстав для застосування до обвинувачених і такого запобіжного заходу, як застава.

Оскільки прокурором в судовому засіданні не було заявлене клопотання про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави (або продовження застосування такого виду запобіжного заходу), суд приходить до висновку, що застосований до обвинувачених раніше запобіжний захід необхідно вважати припиненим.

Також при вирішенні питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, судом розглянуто низку клопотань, при розгляді яких встановлено наступне.
По-перше, прокурором ОСОБА_10 було заявлено клопотання про відсторонення від посади ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , яке в судовому засіданні підтримала прокурор ОСОБА_3 та просила задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_8 під час досудового розслідування, а також під час судового розгляду кримінального провадження Дзержинським міським судом Донецької області вже були відсторонені від займаних посад, однак, в зв`язку із неможливістю своєчасного розгляду клопотання про продовження строку їх відсторонення, знову приступили до виконання своїх службових обов`язків в ДУ «Торецька виправна колонія (№2)». В той же час, на її думку, враховуючи те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні корупційних кримінальних правопорушення, які скоєні з використанням ними своїх службових обов`язків, і вони можуть використовуючи своє службове становище впливати на свідків, частина з яких є працівниками колонії, а частина є ув`язненими, які продовжують відбувати покарання в колонії, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, той факт, що обвинувачені знову приступили до виконання своїх посадових обов`язків виклав великий суспільний резонанс і був неодноразово висвітлений в засобах масової інформації.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , а також їх захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки, на їх думку, прокурором не надано будь-яких доказів того, що обвинувачені можуть використати своє службове становище з метою перешкоджання судовому розгляду та встановленню істини по справі, просили в задоволенні клопотання відмовити.

Встановлено, що ОСОБА_9 станом на теперішній час працює на посаді начальника державної установи «Торецька виправна колонія («№2)», ОСОБА_8 на посаді командира відділення водія відомчої пожежної охорони ДУ «Торецька виправна колонія (№2)».

Відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.02.2019 року ОСОБА_9 був відсторонений від займаної посади начальника державної установи «Торецька виправна колонія («№2)». Строк відсторонення від посади в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз до 27.03.2020 року. В подальшому строк відсторонення від посади ОСОБА_9 продовжений не був, 19.06.2020 року він приступив до виконання своїх службових обов`язків, що підтверджується наказом міністра юстиції України від 19.06.2020 року №2053/к.

Відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.02.2019 року ОСОБА_8 був відсторонений від займаної посади командира відділення водія відомчої пожежної охорони ДУ «Торецька виправна колонія (№2)». Строк відсторонення від посади в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз до 27.03.2020 року. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 приступив до виконання своїх посадових обов`язків суду не надано, з його слів він в теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Частина 2 ст. 155 КПК України встановлює вимоги до клопотання про відсторонення від посади. Так, у клопотанні, в тому числі, має бути зазначено: виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення; виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

В статті 43 Конституції України закріплено, що кожен громадянин має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами цього права, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано жодного вагомого доказу наявності обставин, на які посилається прокурор, а саме того, що обвинувачені можуть чинити тиск на свідків з використанням свого службового становища або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи те, що протягом усього строку досудового розслідування та судового розгляду, навіть після закінчення строку відсторонення від посади обвинувачених, не отримано жодного повідомлення від свідків або третіх осіб про те, що вони чинять на них будь-який тиск або мають намір вчинити такі дії. Сам по собі суспільний резонанс, викликаний подією кримінального правопорушення, не може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та обмеження конституційного права особи на працю.

По-друге, обвинуваченим ОСОБА_9 було заявлене клопотання про зміну способу арешту майна, в обґрунтування якого він послався на те, що під час досудового розслідування було накладено арешт на належний йому автомобіль GREAT WALL HAVAL H3 д/н НОМЕР_1 , який передали на відповідальне зберігання заступнику начальника колонії ОСОБА_11 , оскільки після вилучення через погодні умови неможливо було його кудись перемістити, і він до теперішнього часу стоїть під відкритим небом на площадці біля адміністративної будівлі колонії. Просив не скасовуючи арешт зазначеного автомобіля, передати його йому на зберігання задля запобігання його повному руйнуванню.

Захисник ОСОБА_6 , підтримав клопотання свого підзахисного, просив задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки зазначений автомобіль не був визнаний речовим доказом по справі і арешт накладався з метою забезпечення виконання можливого покарання у виді конфіскації майна.

Обвинувачений ОСОБА_8 , а також захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 .

Встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.01.2019 року накладено арешт на майно, вилучене 23.01.2019 року у ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на належний йому автомобіль GREAT WALL HAVAL H3 д/н НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , спосіб арешту майна не конкретизовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Дослідивши клопотання та надані докази, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та повернути належний йому автомобіль на відповідальне зберіганні, беручи до уваги те, що зазначений автомобіль не визнавався речовим доказом під час досудового розслідування, метою накладення арешту відповідно до ухвали слідчого судді було забезпечення конфіскації майна як виду покарання, тому те, що автомобіль буде перебувати на зберіганні у власника, яким є обвинувачений ОСОБА_9 , за умови залишення в силі заборони його відчуження, не створить перешкод для досягнення цієї мети в подальшому.

По-третє, ОСОБА_12 було заявлено клопотання про скасування арешту належного їй майна.

Представник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_7 , підтримав клопотання, пояснив, що під час досудового розслідування було накладено арешт на вилучені 23.01.2019 року під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , де ОСОБА_12 мешкала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 85000,00 грн та мобільний телефон LENOVO чорного кольору, які належать особисто їй і не мають ніякого відношення до ОСОБА_9 , в зв`язку з чим, на його думку, слідчі при проведенні обшуку на вилученні майна, перевищили свої повноваження.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, підкреслила, що зазначені грошові кошти і телефон визнані по кримінальному провадженню речовими доказами.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_12 .

Відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.02.2019 року накладено арешт на вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання начальника Державної установи «Торецька виправна колонія №2» ОСОБА_9 , у квартирі АДРЕСА_1 , майно, а саме: два мобільні телефони чорного кольору марки LENOVO з двома сім-картками; 4 предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 200 грн; 130 предметів, зовні схожі на грошові кошти номіналом 500 грн; 26 предметів, зовні сході на грошові кошти номіналом 500 грн; 70 предметів, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 грн; 2 предмети зовні схожі на грошові кошти номіналом 200 грн.
Зі змісту зазначеної ухвали вбачається, що відповідно до постанови від 24.01.2019 року вилучене під час обшуку квартири АДРЕСА_1 майно визнано речовим доказом.
Дослідивши клопотання та надані докази, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявленого клопотання, беручі до уваги те, що метою накладення арешту на зазначене у клопотанні майно було збереження речових доказів, однак, розгляд кримінального провадження в теперішній час перебуває на стадії підготовчого провадження, письмові докази не долучені і не досліджені, обвинувачені та свідки не допитані, тому суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надати оцінку речовим доказам та їх значенню для кримінального провадження.

Вчетверте, ОСОБА_13 було заявлене клопотання про скасування арешту належного їй майна.
Представник ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_7 , підтримав клопотання, пояснив, що під час досудового розслідування було накладено арешт на вилучені 23.01.2019 року під час обшуку будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_13 мешкала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 4300 доларів США, ноутбук ASUS чорного кольору модель F522M c/y FBNOCU129109455 CN:1508 із зарядним пристроєм, які належать особисто їй, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу OPEL VECTRA д/н НОМЕР_3 сірого кольору на ім`я ОСОБА_14 , оскільки ці речі не мають ніякого відношення до її чоловіка., в зв`язку з чим, на його думку, слідчі при проведенні обшуку на вилученні майна, перевищили свої повноваження.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, підкреслила, що зазначені грошові кошти, речі і документи визнані по кримінальному провадженню речовими доказами.
Обвинуваченні ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_13 .

Відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.01.2019 року накладено арешт на майно, вилучене 23.01.2019 року вилучене під час проведення обшуку будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_8 , в тому числі на: ноутбук марки ASUS чорного кольору модель F522M c/y FBNOCU129109455 CN:1508 із зарядним пристроєм, 43 предмети, зовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США.

Відповідно до постанови від 24.01.2019 року вилучене під час обшуку будинку АДРЕСА_2 майно визнано речовим доказом.
Дослідивши клопотання та надані докази, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявленого клопотання, беручі до уваги те, що метою накладення арешту на зазначене у клопотанні майно було збереження речових доказів, однак, розгляд кримінального провадження в теперішній час перебуває на стадії підготовчого провадження, письмові докази не долучені і не досліджені, обвинувачені та свідки не допитані, тому суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надати оцінку речовим доказам та їх значенню для кримінального провадження.

Вп`яте, захисником ОСОБА_4 було заявлене клопотання в інтересах ОСОБА_15 про повернення розміру застави, яке вона в судовому засіданні просила залишити без розгляду, в зв`язку з чим це клопотання необхідно залишити без розгляду і роз`яснити заявнику, що це не перешкоджає їй в подальшому звертатись до суду з аналогічним клопотанням.
Вшосте, обвинуваченим ОСОБА_9 було заявлене клопотання про зміну обраного запобіжного заходу з застави на особисте зобов`язання, яке він мотивував тим, що він належним чином виконував всі покладені на нього в зв`язку із внесенням застави обов`язки, прибував до суду за першою вимогою, жодним чином не перешкоджав інтересам правосуддя, тому, на його думку, можливо змінити йому запобіжний захід на більш м`який.
Захисник ОСОБА_6 , підтримав клопотання свого підзахисного, просив задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти зміни запобіжного заходу, зазначила що, на її думку, інший запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_8 та захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та надані докази, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявленого клопотання, беручі до уваги те, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_9 вважається припиненим з мотивів, викладених в цій ухвалі раніше.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотань прокурора про відсторонення від посади ОСОБА_9 , ОСОБА_8 відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_15 про повернення застави залишити без розгляду.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну способу арешту майна задовольнити.
Передати транспортний засіб GREAT WALL HAVAL H3 д/н НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Курахове Мар`їнського району Донецької області.
В задоволенні клопотання ОСОБА_12 про скасування арешту майна відмовити.
В задоволенні клопотання ОСОБА_13 про скасування арешту майна відмовити.
Застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді застави вважати припиненим, внесену заставу повернути заставодавцю.
Застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави вважати припиненим, внесену заставу повернути заставодавцю.
В задоволенні клопотання ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу відмовити.
По об`єднаному кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000072 від 23 січня 2019 року та за №0000471 від 06.08.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 368 ч. 3, 366 ч. 1, 191 ч. 2, 191 ч. 3 КК України, ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на 14 вересня 2020 року о 14-00 год. у приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області (85110, Донецька область, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 157, корпус №1).

Доручити представнику персоналу органу пробації, а саме Торецького МВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, скласти досудову доповідь щодо обвинувачених

-ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Курахове Мар`їнського району Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

-ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Гірник Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 ,

яку надати в строк до 14.09.2020 року.

У судове засідання викликати прокурора, захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , свідків сторони захисту відповідно до наданого списку, обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , представника персоналу органу пробації.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1