КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003107 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Душанбе Республіки Таджикистан, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинувачених, кожного з них, у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня _________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/1316/2020 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Категорія: ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1
2019 року:
- ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі.
- ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та їй призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково та постановлено стягнути на її користь на відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 100 000 грн. та з обвинуваченої ОСОБА_9 100 000 грн.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що у квітні 2015 року, точної дати судом не встановлено, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 прийшла за місцем проживання ОСОБА_8 в кв. АДРЕСА_3 , де перебувала ОСОБА_12 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з приводу ревнощів, щодо проживання однією сім`єю з ОСОБА_8 , між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , виникла сварка, під час якої ОСОБА_9 та ОСОБА_12 почали ображати одна одну. В подальшому до вказаної кімнати зайшов ОСОБА_8 , який почав підтримувати ОСОБА_9 в її діях та також ображати ОСОБА_12 , при цьому, зачинивши вхідні двері до квартири на замок та вийнявши ключ з замка. Під час вказаної сварки у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник єдиний злочинний намір, спрямований на умисне, протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 . Реалізовуючи свій намір, ОСОБА_8 , з використанням малозначного приводу та з мотивів помсти, викликаної відмовою потерпілої покинути житло ОСОБА_8 , та тривалих неприязних відносин, які виникли на ґрунті крадіжок грошей потерпілою ОСОБА_12 з його кишень, звалив ОСОБА_12 на диван та почав наносити удари руками по голові та тілу останньої, а також здавлювати руками її шию з метою позбавити життя. Про намір позбавити життя ОСОБА_12 ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , яка підтримала останнього в його діях. Для позбавлення життя ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті ОСОБА_12 , дав ОСОБА_9 до рук ніж, який знаходився в квартирі, та з метою доведення єдиного з ОСОБА_9 умислу, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_12 , вказав нанести ним удар по тілу ОСОБА_12 . ОСОБА_9 , взявши до рук ножа, діючи з мотивів ревнощів, що виникли через те, що ОСОБА_12 проживала разом із ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , узгодивши з ним свої дії, спрямовані на умисне, протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 , на ґрунті неприязні, яка виникла під час сварки, нанесла останній три удари ножем у живіт. Переконавшись в тому, що ОСОБА_12 не подає будь-яких ознак життя, бажаючи приховати сліди скоєного злочину, ОСОБА_8 загорнув тіло ОСОБА_12 у простирадло та виніс з будинку, а потім скинув до колодязя, який знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_4 . Внаслідок спільних умисних протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження: три колото-різані рани на животі, рана на голові в лобній області справа, рана в скуловій області справа, перелом ріжка під`язикової кістки справа, повний перелом ріжка щитоподібного хряща справа, неповний перелом ріжка щитоподібного хряща зліва, від яких ОСОБА_12 померла на місці.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких, вказуючи, що не оспорює фактичних обставин, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання.
В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує, що висновком судово-медичної експертизи чітко не встановлено від чого настала смерть ОСОБА_12 , а свідки, які є в кримінальному провадженні, не могли бути прямими свідками вчинення злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 зазначає, що вирок суду є незаконним.

Як вказує апелянт, відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, даний злочин має ознаки, які визначені в ч. 2 ст. 28 КК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ряд доказів у кримінальному провадженні вважається недопустимими в силу ст. 62 Конституції України, оскільки здобуті у незаконний спосіб.

Також апелянт вказує, що не доведено, що вона перебувала у змові на позбавлення життя, і всі дії, спрямовані на позбавлення життя особи, були вчинені виконавцем самостійно та вона не є співучасником у вчиненні вказаного злочину, і в даному випадку має місце ексцес виконавця.

Апеляційних скарг від інших учасників судового провадження не надходило.

На подані апеляційні скарги прокурор у провадженні подав заперечення, в яких, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 необґрунтованими і такими, що не ґрунтуються на Законі про кримінальну відповідальність, просить залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

До початку апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_13 подала заяву про відмову від поданої нею апеляційної скарги, в якій висловила прохання про закриття апеляційного провадження, так як вона згідна з вироком суду і призначеним їй покаранням.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Виходячи із загальних засад кримінального провадження, згідно з положеннями ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом; суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_14 відмовилася від поданої нею апеляційної скарги, колегія суддів перевірила вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 в межах доводів його апеляційної скарги з доповненнями до неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку поданої ним апеляційної скарги, який, при цьому уточнив, що просить пом`якшити призначене йому судом покарання, врахувавши те, що він є сиротою, має на утриманні трьох малолітніх дітей і неофіційно працював, а також пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_9 і її захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги з доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_8 , та заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні спільно з ОСОБА_14 умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Зокрема, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який він засуджений, підтверджується:

- показаннями самого ОСОБА_8 в суді першої інстанції про те, що того дня у 2015 році, точної дати якого він не пам`ятає, коли він спільно з ОСОБА_9 , її матір`ю - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , яка була у нетверезому стані, перебував у себе вдома, будучи обуреним поведінкою ОСОБА_12 , яка обурилась, що їй ніхто не наливав спиртного, і почала нецензурно лаятися, а також тим, що остання неодноразово крала у нього гроші з кишень його одежі, він наніс ОСОБА_12 приблизно два удари (ляпаси) рукою по щоках, а потім схопив її за шию і надавив рукою на сонну артерію з тим, щоб «виключити» останню, і здавлював шию доти, доки тіло потерпілої розслабилося і тільки тоді відпустив її. Після чого, побачивши, що ОСОБА_12 мертва та не подає жодних ознак життя, завернув її тіло у покривало і виніс його на подвір`я, де кинув до колодязя.
- показаннями свідка ОСОБА_16 в суді першої інстанції про те, що коли він спільно з ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , на якій не було тілесних ушкоджень і яка не скаржилась на стан здоров`я, перебував в квартирі ОСОБА_8 , та останній спільно з ОСОБА_9 перебували в кімнаті із ОСОБА_12 , там було чутно конфлікт між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з одного боку та ОСОБА_12 з іншого, який виник на ґрунті ревнощів, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виганяли ОСОБА_12 , а остання відмовлялася уходити, і під час якого вони сильно кричали. В подальшому, коли конфлікт затих, до кімнати зайшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_8 сказав, що "все, готова". Після цього ОСОБА_8 попросив у нього про допомогу, щоб заховати тіло ОСОБА_12 , а, він, зайшовши в кімнату, побачив, що у ОСОБА_12 на обличчі кров, та перевіривши її пульс і не побачивши інших ознак життя, зрозумів, що ОСОБА_12 померла, тому злякавшись, побіг додому.
- показаннями свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні про те, що під час його проживання з травня 2015 року протягом 2 місяців у ОСОБА_8 , останній забороняв користуватись криницею, що знаходиться на подвір`ї його домоволодіння, сказавши, що хтось накидав до криниці «дохлих котів», тому воду з криниці не можна використовувати і її носили від колонки. Також приблизно за два тижні до виявлення тіла ОСОБА_12 , коли він спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали алкогольні напої, то ОСОБА_9 йому розказала, що вона «штрикала» ножем жінку, бо її попросив це зробити ОСОБА_8 ,тому що та жінка його ображала, і вона взяла ніж та вбила її ударами в живіт, а потім ОСОБА_8 викинув тіло вбитої жінки у криницю, що в дворі його будинку. Також ОСОБА_9 у підтвердження своїх слів підняла частину покриття на дивані, на якому вони сиділи,та показала плями бурого кольору, сказавши, що це кров вбитої жінки. Однак він не повірив ОСОБА_9 , оскільки сприйняв цю інформацію як п`яні балачки, а показані нею плями, як плями від вина.

- даними протоколу огляду місця події від 01.08.2015 року з фототаблицею та план-схемою до нього, в ході якого у колодязі, розташованому на подвір`ї домоволодіння за адресою:АДРЕСА_4 , було виявлено труп ОСОБА_12 з ознаками насильницької смерті (т. 1 а.п. 114-124).

- даними висновку судово-медичного експерта № 395 від 28.09.2015 року, відповідно до якого: при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 знайдені наступні ушкодження: три рани на животі (№№ 1, 2, 3); дві рани на голові (рана № 4 в лобній області справа, рана №5 в скуловій області справа); перелом ріжка під`язикової кістки справа; повний перелом ріжка щитоподібного хряща справа; неповний перелом ріжка щитоподібного хряща зліва; закритий перелом лівого стегна в нижній третині; перелом поперекового відділу хребта. Труп ОСОБА_12 знаходиться у стані різко виражених гнильних змін; із-за чогоустановити причину смерті ОСОБА_12 не представляється можливим. Не виключена можливість настання смерті в період вказаний в постанові (квітень 2015 року), про що свідчить наявність пізніх трупних явищ (жировіск). Три колото-різані рани (№№ 1, 2, 3) на животі заподіяні гострими предметами, не виключена можливість виникнення їх від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, які не проникали в черевну порожнину. Характер реактивних змін в м`яких тканинах навколо цих ран дає змогу вважати, що виникли вони за життя потерпілої протягом однієї години до моменту настання смерті і мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Рана (№ 4) в лобній області справа, рана (№ 5) в скуловій області справа заподіяні тупими предметами і мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Характер клітинної реакції навколо них не дає змоги встановити зажиттєвий чи посмертний характер її походження. Характер реактивних змін в м`яких тканинах навколо переломів під`язикової кістки та щитоподібного хряща не дає можливості встановлення зажиттєвого чи посмертного виникнення їх. Як правило закритий перелом під`язикової кістки має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію - як небезпечні для життя за наявності загрозливих для життя явищ, які в даному випадку підтвердити або спростувати не представляється можливим, згідно правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ МОЗ України № 6 від 17 січня 1996 року). З найбільшою вірогідністю закритий перелом стегна та перелом поперекового відділу хребта могли виникнути при падінні в колодязь після настання смерті потерпілої, що не виключає судово-гістологічна експертиза. Локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_12 , дають змогу вважати, що виникли вони не менше ніж від восьми точок прикладення сили. При судово-токсилогічній експертизі в м`язі стегна трупа знайдено 1,75 проміле етилового спирту (т. 1 а.п. 143а-145).
- показаннями експерта ОСОБА_18 в суді, яка підтвердила свій висновок щодо неможливості, через різко виражені гнильні зміни на трупі, встановити причину смерті ОСОБА_12 , однак при цьому фактично виключила інші причини її смерті, окрім механічної асфіксії шляхом удушення. Вказала, що під час судово-медичної експертизи будь-яких ознак хвороб, від яких могла померти ОСОБА_12 , не було виявлено; від втрати крові остання померти не могла і будь-які інші тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_12 під час судово-медичної експертизи, окрім перелому під`язикової кістки та під`язикового хряща, не могли спричинити смерть останньої, а перелом під`язикової кістки та перелом під`язикового хряща не могли виникнути при падінні до криниці, оскільки ці ушкодження заподіяні шляхом здавлювання шиї з двох сторін обмежено контактуючими поверхнями, в даному випадку - пальцями ОСОБА_8 , і що ОСОБА_9 наносила ОСОБА_12 удари ножем, коли та була жива, та наносила їх у живіт, де містяться життєво важливі органи.
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 02.08.2015 року з відеозаписом цієї слідчої дії, який був проведений за участі обвинуваченої ОСОБА_9 , в ході якого остання на місці події показала, якна початку квітня 2015 року, вона, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , нанесла два удари ножем у черевну порожнину ОСОБА_12 , оскільки це їй наказав зробити ОСОБА_8 , і що після цього ОСОБА_12 померла, а її тіло ОСОБА_8 викинув до розташованого на подвір`ї вказаного домоволодіння колодязя (т. 1 а.п. 131-134).
- даними протоколу одночасного допиту осіб від 05.08.2015 року, відповідно до якого був проведений допит проводився між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у присутності їх захисників та із здійсненням відеозапису цієї слідчої дії, при перегляді якого встановлено, що в ході цієї слідчої дії жоден з обвинувачених не заперечував нанесення ОСОБА_9 ударів ножем у живіт ОСОБА_12 , після того, як ОСОБА_8 придушував останню за горло, та перебування обвинувачених під час цього разом в кімнаті, де перебувала ОСОБА_12 (т. 1 а.п. 146-149).
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.10.2015 року з відеозаписом цієї слідчої дії, який був проведений за участі обвинуваченого ОСОБА_8 , в ході якого останній в присутності захисника та понятих на місці події добровільно відтворив обстановку та обставини зазначеної події, детально розповів про обставини виникнення конфлікту між ним та ОСОБА_9 і ОСОБА_12 , показав кімнату і місце в будинку, де він спочатку наніс ОСОБА_12 удари руками по обличчю, а потім здавлював руками її шию, місце, де він потім побачив ОСОБА_9 з ножем у руці, а також розповів про те, як переконавшись у тім, що ОСОБА_12 мертва, загорнув її труп у покривало, виніс його з хати на подвір`я і кинув у колодязь, показав яким чином виносив труп і кидав його до колодязя (т. 1 а.п. 170-173).
- даними висновку судово-медичного експерта № 407-395 від 19.10.2015 року, згідно якого - не виключена можливість виникнення перелому під`язикової кістки у ОСОБА_12 за обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_8 під час слідчого експерименту 12.10.2015 року (т. 1 а.п. 175).
Тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні спільно з ОСОБА_9 умисного вбивства ОСОБА_12 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікацію дій обвинуваченого за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

При цьому доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_8 про те, що не встановлено причину смерті ОСОБА_12 є надуманими, оскільки сам ОСОБА_8 не заперечує тієї обставини, що умисно душив та наносив удари по голові ОСОБА_12 , зваливши її на диван, при цьому перестав наносити удари лише після того як її тіло об`якло, а після цього, побачивши, що ОСОБА_12 мертва та не подає жодних ознак життя, завернув її тіло у покривало і виніс його на подвір`я, де кинув до колодязя, а за висновком експерта № 395 від 28.09.2015 року, у ОСОБА_12 було виявлено перелом ріжка під`язикової кістки справа, повний перелом ріжка щитоподібного хряща справа; неповний перелом ріжка щитоподібного хряща зліва, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію - як небезпечні для життя за наявності загрозливих для життя явищ, що і є причиною смерті ОСОБА_12 , що підтвердила в суді експерт ОСОБА_18 , вказавши, що будь-які інші тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_12 під час судово-медичної експертизи, окрім перелому під`язикової кістки та під`язикового хряща, не могли спричинити смерть останньої, а перелом під`язикової кістки та перелом під`язикового хряща не могли виникнути при падінні до криниці, оскільки ці ушкодження заподіяні шляхом здавлювання шиї з двох сторін обмежено контактуючими поверхнями, в даному випадку - пальцями ОСОБА_8 , і що ОСОБА_9 наносила ОСОБА_12 удари ножем, коли та була жива, та наносила їх у живіт, де містяться життєво важливі органи.

Також з досліджених судом першої інстанції доказів, що наведені вище, беззаперечно встановлено, що, коли ОСОБА_8 умисно душив та наносив удари по голові ОСОБА_12 , зваливши її на диван, і перестав наносити удари лише після того як зрозумів, що остання втратила свідомість, то ОСОБА_9 знаходилась в цей момент поруч з ОСОБА_8 , та ОСОБА_12 , який нанесла три удари ножем по тулубу, і після цього ОСОБА_8 загорнув тіло ОСОБА_12 у простирадло, виніс з будинку та скинув до колодязя, безпосереднім очевидцем чого була ОСОБА_9 .
На такі обставини події вказав в суді свідок ОСОБА_16 , який чув конфлікт, що відбувався між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_19 з іншої під час їх перебування в іншій кімнаті домоволодіння, де вони сильно кричали, а після його закінчення ОСОБА_8 , повернувшись в іншу кімнату спільно з ОСОБА_9 , повідомив, що ОСОБА_12 "готова" і просив про допомогу заховати її тіло, та свідок дійсно пересвідчився в тому, що ОСОБА_12 мертва, а з показань свідка ОСОБА_17 слідує, що ОСОБА_8 у травні 2015 року, тобто після вбивства ОСОБА_12 , забороняв користуватися колодцем, а сама ОСОБА_9 безпосередньо свідку повідомляла про вбивство ОСОБА_12 , тіло якої ОСОБА_8 викинув до криниці, а отже, показання даних свідків в сукупності з іншими доказами у провадженні, як то дані протоколу огляду місця події, протоколів слідчих експериментів, проведених з участю обвинувачених, їх одночасного допиту, висновків експертиз, з якими вони узгоджуються та ними доповнюються, на противагу твердженням обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу рішення про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні спільно з ОСОБА_9 , за попередньою змовою між ними, умисного вбивства ОСОБА_12 .

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що такі дії обвинувачених, коли, знаходячись у невеликій кімнаті квартири, де кожен з обвинувачених мав змогу бачити та усвідомлювати дії один одного, погоджувався із ними та продовжував свої протиправні дії, направлені на позбавлення життя потерпілої, ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_9 почав душити та бити її, а ОСОБА_9 нанесла декілька ударів ножем по тулубу потерпілої, доки остання не перестала подавати ознак життя, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких вона померла, а потім з метою приховування вчиненого ними злочину ОСОБА_8 виніс труп ОСОБА_12 та скинув у колодязь та поведінка обвинувачених після вчинення злочину, яка не свідчила про їх намір надати будь-яку допомогу потерпілій та протягом 3-4 місяців останні не повідомляли правоохоронним органам про вчинений ними злочин до тих пір, поки він не був виявлений працівниками поліції під час проведення слідчо-розшукових дій, свідчать про реалізацію ними свого спільного злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_12 .
Отже, вказані дії обвинуваченого ОСОБА_8 , який спільно з ОСОБА_9 , своїми умисними діями вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , за попередньою змовою групою осіб, судом першої інстанції правильно кваліфіковані за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, то, всупереч тверджень апелянта, судом першої інстанції воно призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.
Так, при призначенні ОСОБА_8 покарання, як це слідує з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не одружений і офіційно не працює, негативно характеризується за місцем проживання, не перебуває на спеціальному обліку у лікаря психіатра, але з 2014 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих його покарання обставин, а також і конкретні обставини провадження, а саме - роль у вчиненому злочині ОСОБА_8 , за ініціативи якого і розпочався конфлікт між ОСОБА_20 і обвинуваченими.
З урахуванням всіх цих даних, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_8 покарання саме у виді позбавлення волі, так як його виправлення та попередження вчинення нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства, та обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років, що передбачає покарання за вчинений злочин, передбачений п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вимоги обвинуваченого ОСОБА_8 про пом`якшення призначеного йому покарання не можуть бути задоволені, оскільки всі ті обставини, на які він послався при апеляційному розгляді, як то, що він є сиротою, має на утриманні трьох малолітніх дітей і неофіційно працював, не лише жодним чином не підтверджені, але й вони не є тими обставинами, які в даному випадку істотно знижували б ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 злочину та давали б підстави для зменшення розміру призначеного йому покарання, зважаючи на те, що ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин, що призвів до позбавлення життя людини, яке за Конституцією України визнається найвищою соціальною цінністю, що протягом тривалого часу приховував, незважаючи на неодноразові звернення до нього потерпілої ОСОБА_11 з приводу своєї доньки - ОСОБА_12 та місця її перебування, не виловив жалю з приводу вчиненого і заходів до вішкодування завданої потерпілій ОСОБА_11 шкоди не вживав, а також його роль та ступінь участі у вчиненому злочині - що саме за його ініціативи розпочався конфлікт між ОСОБА_20 та ним і ОСОБА_9 та саме внаслідок їх спільних дій, при тому, що його дії по спричиненню ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, були більш активними, настала її смерть, що в своїй сукупності свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства протягом строку, що визначений судом першої інстанції, тим більше з урахуванням здійснення зарахування ОСОБА_8 у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 01.08.2015 року по день набарання вироком законної сили, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення з два дні позбавлення волі.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк - з моменту отримання її копії.

Судді:

_________________ ______________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3