ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1051/20 Справа № 201/6817/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючоих в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і громадянина Ізраїлю, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року задоволено клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 вересня 2020 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що підозра є обґрунтованою, підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Вказує, що доведеним є ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, за який перебачено максимальне покарання у виді восьми років позбавлення волі, є громадянином іншої держави, не має постійного місця проживання в Україні і міцних соціальних зв`язків, що є обґрунтованим ризиком його переховування від слідства і суду з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а отже, враховуючи конкретні обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_11 злочину, останній, перебуваючи на волі, може знищити докази своєї причетності до злочину, крім того, обґрунтованими є також ризики щодо можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків, які ще не допитані під час досудового розслідування, шляхом їх схиляння до надання показань на власну користь; а також слідчий суддя приймає до уваги і наявність ризиків того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється, враховуючи, що злочин було вчинено на ґрунті особистих неприязних відносин, які можуть повторно побудити підозрюваного вчинити кримінальне порушення, пов`язане із завдання шкоди потерпілому.

Також зазначає, що прокурором доведена і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, що підтверджується копією пред`явленої йому підозри, тому, з урахуванням встановлених вище ризиків менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним ОСОБА_11 покладених на нього процесуальним законом обов`язків.

Також вказує, що враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_11 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину; вік та стан його здоров`я, які не перешкоджають застосуванню такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою; відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків і роботи; майновий стан підозрюваного, такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_11 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу суд не вбачає.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на даний час ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків відсутній, оскільки під час досудового розслідування вказані свідки були допитані, їхні покази зафіксовані у відповідних протоколах допиту, докази того, що свідки змінювали свої показання або надавали завідомо неправдиві показання в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Вказує, що ОСОБА_12 має зареєстроване місце проживання, є студентом третього курсу Медичної академії, характеризується позитивно, є громадянином Ізраїлю, має міцні соціальні зв`язки в місті його постійного проживання, раніше не судимий, цивільний позов про відшкодування шкоди йому не пред`являвся, ризики продовження чи повторення протиправної поведінки відсутні.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що прокурором в клопотанні та під час судового засідання доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, на думку слідчого судді матеріали судового провадження за клопотанням слідчого дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував належним чином наявність обставин продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів ( ОСОБА_13 проти України п. 51).

Суд першої інстанції вірно встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте вони мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання, раніше не судимий, є студентом медичного інституту, характеризується позитивно, з потерпілим примирився. При цьому, з урахуванням мінімальних ризиків та наявності доказів причетності підозрюваного ОСОБА_14 до злочину, суд належним чином не обґрунтував прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності ( Becciev v.Moldova п. 58).

Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення про обрання щодо ОСОБА_14 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недостатньо вмотивованим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім безальтернативного тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, є необґрунтованим.

За наведеного, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що на даний час висновки слідчого судді про необхідність тримання ОСОБА_14 під вартою не відповідають завданням кримінального провадження.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З огляду на обґрунтованість підозри у причетності ОСОБА_14 до інкримінованого йому злочину, існуючі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування забезпечити його дієвість зможе застосування до підозрюваного більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною підозрюваному залишати місце свого проживання в нічний час, оскільки саме такий запобіжний захід, на переконання колегії суддів, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього, процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_15 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 задовольнити частково.
Змінити підозрюваному ОСОБА_16 запобіжний захід, застосувавши до них запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин із застосуванням електронних засобів контролю, на строк до 15 вересня 2020 року включно.

Покласти на ОСОБА_9 на строк до 15 вересня 2020 року наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця фактичного проживання, ОСОБА_9 з АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_9 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на відповідний ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного.

Звільнити ОСОБА_9 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4