УХВАЛА

20 січня 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0004461 від 23.12.2020, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0004461 від 23.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, звернулась до суду із вказаним клопотанням, погодженим прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить суд накласти арешт на майно, що було вилучене 14 січня 2021 року, в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що що в період часу з 05 грудня 2020 року по 06 грудня 2020 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою умисного заподіяння вбивства ОСОБА_6 , за допомогою ножа, умисно завдав останній удар в область спини, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення спини в області лівої лопатки з ушкодженням внутрішніх органів, від яких ОСОБА_6 померла на місці події.

14 січня 2021 року, в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , виявлено та вилучено: фонарик жовтого кольору, мобільний телефон марки Хуавей м.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 шнурівка з кофти, чотири запальнички, ключі з флешкою, зарядний пристрій з шнуром, два кільця цепочка та хрестик з матеріалу білого кольору та одна цепочка з матеріалу жовтого кольору, ключ білого кольору, грошові кошти в сумі 1900 гривень купюрами 9 по 200 та одна 100 гривень вказані речі поміщено в спец пакет ЕХР0283365.

Вищевказані предмети згідно вимог ч. 7 ст. 237 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на необхідність накладення арешту на вищевказане вилучене в ході обшуку 14.01.2021 майно, яке одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є його предметом, тобто вказане майно відповідає критеріям ст. 167 КПК України, а також є необхідність у забороні розпоряджатись вказаним майном та використовувати його, оскільки його не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема у незабезпеченні можливої конфіскації вказаного майна.

Окрім того слідчий просить поновити строк подачі клопотання про арешт вилученого в ході огляду майна, оскільки в період часу звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, проводились необхідні слідчі дії, а саме: огляд вищевказаних речей, а також проводилися необхідні слідчі дії з підозрюваним ОСОБА_5 ..

Проведення вказаного огляду речей та можливість проведення судових експертиз має істотне доказове значення у даному кримінальному провадженні та без арешту вищевказаних предметів є неможливим.

З урахуванням заяви слідчого, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.
Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004461 від 23.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

14 січня 2021 року, в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , виявлено та вилучено вищевказане майно, яке в подальшому постановою слідчого визнано і приєднано до матеріалів кримінального повадження, як речовий доказ.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючий, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання, про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення обшуку 14.01.2021 підозрюваного ОСОБА_5 , з метою забезпечення кримінального провадження, речових доказів, так, як не застосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що було об`єктом кримінально протиправних дій, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, з урахуванням положення ст. 117 КПК України, вважає, що строк звернення з клопотанням про арешт майна підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважаних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.117, 170-173,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.
Поновити пропущений з поважних причин строк для подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, належного підозрюваному ОСОБА_5 .
Накласти арешт на наступні речі: фонарик жовтого кольору, мобільний телефон марки Хуавей м.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 шнурівка з кофти, чотири запальнички, ключі з флешкою, зарядний пристрій з шнуром, два кільця цепочка та хрестик з матеріалу білого кольору та одна цепочка з матеріалу жовтого кольору, ключ білого кольору, грошові кошти в сумі 1900 гривень купюрами дев`ять по 200 гривень та одна купюра 100 гривень, вказані речі поміщено в спец пакет ЕХР0283365, виявлені та вилучені 14 січня 2021 року, в ході особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1