Справа № 183/3458/20
№ 1-кп/183/1312/20

У Х В А Л А
15 жовтня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
06.05.2020 року під час здійснення досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії обраного запобіжного заходу, щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, мотивуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачуються у скоєнні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна, а тому маючи можливість вільного пересування, можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Разом з тим, обвинувачені є особами, що раніше судимі за скоєння корисливих злочинів, перебувають на обліку в Павлоградському МРВ Уповноваженого органу з питань пробації в Дніпропетровській області, на шлях виправлення не стали, обвинувачуються у вчиненні злочину в період встановленого судом іспитового строку, за попереднім вироком, офіційно не працевлаштовані, суспільною працею не займаються, на життя заробляють періодичними заробітками, тобто матимуть реальну можливість продовжувати скоювати кримінальні правопорушення, а тому вважає неможливим застосування до них більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 проти продовження дії запобіжного заходу його підзахисному заперечував, мотивуючи свою позицію тим, що обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, також має ряд хронічних захворювань, а тому просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 та сам обвинувачений ОСОБА_3 , кожен окремо, не заперечували проти заявленого прокурором клопотання, одночасно підтримавши заявлене адвокатом ОСОБА_7 клопотання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 підтримав думку свого колеги стосовно клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Прокурор проти заявленого клопотання адвокатом ОСОБА_7 заперечувала, наполягала на задоволенні свого клопотання.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд, вважає, за необхідне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , спливає 16 жовтня 2020 року, допитані лише обвинувачені та потерпіла, свідки з об`єктивних причин ще не допитані, а тому жодних підстав для зміни обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не має, заявлені ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді та на підставі яких був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились. Враховуючи, що санкція ч.3 ст.187 КК України передбачає покарання від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, суд не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризикам переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування і суду у інший спосіб та можливість продовжувати скоювати кримінальні правопорушення, ніж тримання його під вартою.
Що стосується клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, крім вищезазначених обставин, ще й в зв`язку з тим, що, захисником в своєму клопотанні не обґрунтовано та не зазначено взагалі підстав, які свідчать про зменшення ризиків та неможливість обвинуваченого за станом здоров`я перебувати в умовах УВП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Обвинуваченим:
ОСОБА_3 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 10 грудня 2020 року включно.
ОСОБА_4 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 10 грудня 2020 року включно.
Копію ухвали направити для виконання командиру батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області та начальнику Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт - відмовити.
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення у відповідності до рішення КСУ від 13.06.2019 року № 4-р/2019.
Суддя ОСОБА_1