У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.09.2020 Справа №607/14866/20

провадження 1-кс/607/6339/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , в залі суду у м. Тернополі, розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської федерації, українця, громадянина україни, освіта середня, неодружений, непрацюючий, місце реєстрації проживання АДРЕСА_1 , місце проживання на території АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження №0001197 за ч.2 ст.186 КК України, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 15 травня 2020 року близько 15 години 20 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні магазину «Watsons», у якому здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «ДЦ УКРАЇНА», що за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 24, виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 15 травня 2020 року близько 15 години 20 хвилин, зайшов у приміщення магазину «Watsons», у якому здійснює свою підприємницьку діяльність ТОВ «ДЦ УКРАЇНА», що за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 24, де підійшов до стелажу з товарно-матеріальними цінностями та на одній із полиць побачивши лосьйон після гоління «WOLFTHORN», торгівельної марки «Old Spice», у флаконі, об`ємом 100 мл., поміщеному в картонну коробку та лосьйон після гоління «WHITE WATER», торгівельної марки «Old Spice», у флаконі, об`ємом 100 мл., поміщеному в картонну коробку, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, діючи з корисливих мотивів, відкрито, умисно, повторно спрямовано на досягнення злочинного результату, з метою наживи та збагачення, шляхом самозняття з торгівельного стелажа взяв лосьйон після гоління «WOLFTHORN», торгівельної марки «Old Spice», у флаконі, об`ємом 100 мл., поміщеному в картонну коробку в кількості однієї одиниці, вартістю 140 (сто сорок) гривень 33 (тридцять три) копійки та лосьйон після гоління «WHITE WATER», торгівельної марки «Old Spice», у флаконі, об`ємом 100 мл., поміщеному в картонну коробку в кількості однієї одиниці, вартістю 140 (сто сорок) гривень 33 (тридцять три) копійки, які в подальшому заховав під куртку темно-синього кольору в яку був одітий та направився до виходу з приміщення магазину «Watsons». В цей час один із працівників побачивши момент заховування ОСОБА_4 вказаного товару зробила йому зауваження біля каси, однак ОСОБА_4 проігнорував вимоги працівника магазину щодо необхідності розрахуватись за товар і покинув приміщення магазину «Watsons», що за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, 24 все ж таки не розрахувавшись за товар.

Із викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, чим спричинила ТОВ «ДЦ УКРАЇНА» матеріальну шкоду на суму 280 (двісті вісімдесять) гривень 66 (шістдесять шість) копійок.

07.09.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просить його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 просив не обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свої позиції, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 15.05.2020 року;

-протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 16.05.2020 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із представником потерпілого ОСОБА_8 від 17.08.2020 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.05.2020 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_9 від 11.08.2020 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.05.2020 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_10 від 12.08.2020 року;

-протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 15.05.2020 року;

-протоколом огляду відеозапису від 04.08.2020.

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.08.2020 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_11 від 05.08.2020 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.08.2020 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_12 від 07.08.2020 року;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 07.09.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення. Зазначили, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як є ризики того, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, а також відсутність у нього соціальних зв`язків в суспільстві.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків є те, що він може схиляти свідків до зміни наданих показань чи до відмови давати показання, оскільки досудове розслідування кримінального провадження перебуває на початковому етапі.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний, раніше вчиняв кримінальні правопорушення, не має постійного джерела доходу, будучи раніше судимим, та таким що відбував покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що органом досудового розслідування належним чином частково підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для запобігання яких слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме зважаючи на санкцію статті кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , він матиме можливість ухилятися від органу досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення ст. Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Окрім того, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Так, Суд наголошує, що основним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.
Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні не правові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.

Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості.

(!) Двомісячна несвобода (тримання під вартою) надто дорога плата за підозру у викраденні чужого майна на суму 280грн. 66коп. Свобода це абсолютна цінність, необхідна засада повноцінного людського буття. І визначенням застави, навіть у мінімальному розмірі, котра є завідомо непідйомним тягарем для підозрюваного, Суд автоматично і безальтернативно визначив би останньому запобіжний захід в виді тримання під вартою, що не відповідає принципу верховенства права.

Перебування в установах тримання під вартою, що в сучасній Україні часто не відповідають стандартам права, може відчутно деформувати психіку людини, деперсоналізувати її настільки, що повернення до повноцінного особистісного «я» і повноцінного її буття, буде неможливим.

Суд не може не наголосити на ще одному важливому аспекті матеріально-фінансовому - суспільство заплатить за утримання підозрюваного суму в рази більшу, аніж ту, у вчиненні крадіжки якої останній підозрюється. Нині, коли держбюджет ледве справляється із необхідними соціальними виплатами із захищених статей, економія людських коштів є важливою державною справою.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, відсутність місця роботи, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відсутність фактів перешкоджання з його сторони проведенню слідства, не доведенням прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, з посиланням лише на те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а також може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, враховуючи, що обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою, приходжу до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
За таких обставин, в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 слід відмовити, застосувавши при цьому більш м`який запобіжний захід, необхідний та достатній у даному випадку для запобігання ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають можливість виїзду за кордон.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 01 листопада 2020 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1