Справа № 464/4142/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/645/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 16 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування покарання та встановлено іспитовий строк 2 (два) роки. Зобов`язано засудженого відповідно до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До Сихівського районного суду м. Львова надійшло подання заступника начальника Сихівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановлене ОСОБА_7 вироком Сихівського районного суду м. Львова від 16 листопада 2018 року, та направлено останнього для відбування покарання, призначеного вказаним вироком у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Постановлено строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Не погоджуючись з ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 .

Вважає, що суд першої інстанції таке рішення прийняв передчасно, повністю не дослідивши всі обставини справи, оскільки у поданні заступника начальника Сихівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області не вказано чи отримував ОСОБА_7 виклики про явку до органу пробації. Крім того, вказує, що в суді засуджений повідомив, що не з`явився на відмітку в органи пробації 16 вересня, 7 та 21 жовтня 2019 року, оскільки хворів, однак довідки з цього приводу він надати не може, бо у нього немає укладеної декларації з сімейним лікарем, однак ця обставина судом не перевірялась та не була спростована під час постановлення ухвали, якою скасовано звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Одним з обов`язків, покладених судом на ОСОБА_7 , є обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Крім того, ч. 2 ст. 78 КК України визначено, що якщо засуджений із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України не виконує покладені на нього обов`язки і це свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

При цьому суд у кожному випадку невиконання засудженим покладених на нього судом одного чи кількох обов`язків повинен з`ясувати причини їх невиконання.

Як убачається з матеріалів судової справи, суд першої інстанції, скасовуючи ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком суду, і направляючи його до місця відбування покарання у порядку встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, визнав причини неявки засудженого на реєстрацію до Сихівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області, неповажними, який після ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, належно не оцінив наданої йому можливості переусвідомити свою поведінку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та злісне ухилення від виконання вироку.

Колегія суддів вважає, що згадані обставини є достатнім обґрунтуванням такого висновку та судом першої інстанції з`ясовані дійсні причини і мотиви поведінки самого засудженого та його доводів з цього питання.

Як убачається з матеріалів справи, у поданні органу виконання покарання і в ухвалі суду першої інстанції зазначається про систематичне невиконання засудженим покладених на нього судом згідно зі ст. 76 КК України обов`язків.

Так, з матеріалів особової справи ОСОБА_7 вбачається, що 11 січня 2019 року засуджений ОСОБА_10 був ознайомлений з порядком виконання обов`язків, покладених на нього судом, що підтверджується відповідною розпискою.

Постановою фахівця Сихівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області від 11 січня 2019 року встановлені дні явки до органу виконання покарань: перший та третій понеділок кожного місяця. З постановою засуджений був ознайомлений, про що, відповідно, розписався того ж дня.

Відповідно до листка реєстрації засуджений ОСОБА_10 15 квітня 2019 року не з`явився до органу виконання покарань для реєстрації. У своїх поясненнях засуджений вказав, що у вказаний день не з`явився до органу пробації на реєстрацію тому, що забув.

У зв`язку з наведеним щодо нього було винесено попередження, з яким ОСОБА_7 був ознайомлений 16 квітня 2019 року, що стверджується його підписом.

Разом з тим, після застосування попередження засуджений ОСОБА_10 не з`явився до органу реєстрації 16 вересня, 7 та 21 жовтня 2019 року, що свідчить про те, що він продовжив ухилятися від покладених судом обов`язків.

Ці обставини не заперечував і сам засуджений, який у письмовому поясненні від 29 жовтня 2019 року вказав, що у вказані дні не з`явився на реєстрацію, оскільки хворів та зобов`язався надати довідку про це до 30 жовтня 2019 року.

Так, хвороба засудженого може бути визнана поважною причиною неявки до органу пробації, однак вона має бути документально підтвердженою.

Разом з тим, матеріали особової справи ОСОБА_10 не містять даних про його хворобу у період 16 вересня 2019 року - 21 жовтня 2019 року, докази її наявності у засудженого також не були надані суду першої інстанції, який здійснював розгляд подання.

З огляду на наведене, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_7 не надано доказів поважності свого неприбуття у визначені дні до органу пробації, такі докази також не були надані засудженим та його захисником у суді.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги захисника в частині того, що судом не перевірено поважність причин порушення засудженим обов`язків, покладених на нього судом.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 29 жовтня 2019 року з`явився до органу з питань пробації на планову реєстрацію, однак про це органом пробації ніде не зазначено, спростовується листком реєстрації ОСОБА_7 , відповідно до якого засуджений мав з`являтися на реєстрацію у перший та третій понеділок місяця. 29 жовтня 2019 року в ОСОБА_7 було відібрано пояснення з приводу причин його неявки до органу пробації.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не було встановлено чи отримував ОСОБА_7 виклики про явку до органу пробації, скеровані йому 17 та 26 вересня 2019 року, не спростовують допущені останнім порушення обов`язків, покладених на нього судом. Крім того, у суді першої інстанції ОСОБА_7 вказав, що йому було повідомлено про дні явки у центр пробації, причин, які спряли порушенню явки пояснити не зміг.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку у відповідності до вимог ч.2 ст. 78 КК України про систематичне невиконання засудженим ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, без поважних причин.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала районного суду є законною, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 - необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4