У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" вересня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві подання інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області БиковецьМ. про приведення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, щодо зниження покарання до максимальної межі встановленого санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіно, Звенигородського р-ну, Черкаської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за участю сторін:
представника пробації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року визнано ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарань звільнений з іспитовим строком терміном 2 роки.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.
Згідно п. 119 зазначеного закону у статті 185 КК України в абзаці другому частини першої слова «від п`ятдесяти до ста» замінити словами «від однієї тисячі до трьох тисяч», а слова «або позбавленням волі на строк до трьох років» - словами «або обмеженням волі на строк до п`яти років».
У зв`язку із чим встановлено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
03 вересня 2020 року інспектором Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області направлено до суду подання про приведення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, щодо зниження покарання до максимальної межі встановленого санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 .
Представник Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області у судовому засіданні підтримала подання та просила його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали особової справи, заслухавши представника пробації, засудженого, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Згідно підп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Разом з тим, за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 2 роки, що унеможливлює застосування норми п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Аналізуючи положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018року№2617-VIIІ, який набрав законної сили 01 липня 2020 року, і має зворотну дію в часі, а також положення ст. 72,74,75 КК України, суд приходить до висновку, що відділ з питань пробації може звертатися до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до Закону України №2617-VIII виключно у випадку реального відбування засудженим призначеного вироком покарання. Проте вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року до засудженого ОСОБА_3 застосовано положення ст. 75 КК України та він звільнений від відбування покарання з випробуванням, тобто фактично призначене покарання у виді позбавлення волі засудженим не відбувається, а тому вирішення питання щодо приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», застосування положень ч. 3 ст. 74 та ч. 1 ст. 72 КК України та зарахування відбутої частини покарання є неможливим.

Крім того, будь-яких негативних наслідків для засудженого не настає, оскільки у випадку виконання ним покладених на нього обов`язків та не вчинення нового злочину після закінчення іспитового строку засуджений звільняється судом від призначеного йому покарання, в той час як у разі скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, суд може вирішити питання про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання органу з питань пробації про приведення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року щодо зниження покарання до максимальної межі встановленого санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 534, 537, 539 КПК України, ст. 72, 74, 75 КК України, суд

п о с т а н о в и в :
у задоволенні подання інспектора Дніпровського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 про приведення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, щодо зниження покарання до максимальної межі встановленого санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено протягом 7 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя : ОСОБА_1