Справа № 159/467/20
Провадження № 1-кп/159/173/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 200 301 100 001 34 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, гр. України, мешканця АДРЕСА_1 , і. н. НОМЕР_1 , з освітою середньою - спеціальною, не працюючого, неодруженого, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:

1. 04.11.97 р. Ковельським міськсудом Волинської області за ч. 1 ст. 81 КК України з передачею під нагляд матері;

2. 07.09.99 р. Ковельським міськсудом Волинської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 р. позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на строк 3 р. та сплатою штрафу в розмірі 680 грн; застосовано п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 16.07.99 р.;

3. 28.01.04 р. Ковельським міськсудом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України; за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 76 КК України до 4 р. позбавлення волі;

4. 06.03.08 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 4 р. позбавлення волі;

5. 02.11.12 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 р. позбавлення волі; за ухвалою Маневицького райсуду Волинської області від 08.11.14 р. невідбуту частину покарання змінено на 01 р., 11 міс., 12 днів обмеження волі; за ухвалою Рівненського райсуду Рівненської області від 08.07.15 р. звільнений умовно достроково від відбування покарання у виді обмеження волі на невідбутий строк 01 р., 02 міс., 13 дн.,

6. 26.10.16 р. за ч. 1 ст. 125 КК України із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України до 1 р., 03 міс. обмеження волі, звільненого з місць обмеження волі 21.03.18 р., судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, - 02.11.12 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 р. позбавлення волі; за ухвалою Маневицького райсуду Волинської області від 08.11.14 р. невідбуту частину покарання змінено на 01 р., 11 міс., 12 днів обмеження волі; будучи звільненим за ухвалою Рівненського райсуду Рівненської області від 08.07.15 р. умовно достроково від відбування покарання у виді обмеження волі на невідбутий термін 01 р., 02 міс., 13 дн., судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий злочин. Так обвинувачений ОСОБА_4 о 01 год. 40 хв. 22.01.20 р., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи навпроти буд. № 12 по вул. Олійника у м. Ковелі Волинської області, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття дверцят багажного відділення автомобіля марки «Opel Zafira», р. н. НОМЕР_2 , що знаходився на узбіччі дороги, проник у салон цього транспортного засобу, звідки викрав із панелі приладів автомагнітолу марки «Pioneer», чим завдав потерпілому ОСОБА_7 , 81 р. н., майнової шкоди на суму 600 грн.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Вказане вище обвинувачення пред`явлено обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з обвинувальним актом, складеним 30.01.20 р. слідчим СВ Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, що був затверджений 31.01.20 р. прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області. Обвинувальний акт надійшов до суду 03.02.20 р..

Під час досудового розслідування між обвинуваченим та потерпілим 30.01.20 р. укладена угода про примирення, що надійшла до суду разом з обвинувальним актом.

За умовами угоди про примирення обвинувачений беззастережно та у повному обсязі підозри визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у обсязі пред`явленого йому обвинувачення; щиро розкаюється; приносить потерпілому щирі вибачення за спричинену шкоду та принесені незручності внаслідок таких його неправомірних дій. Потерпілому повністю відшкодовано завдану шкоду шляхом повернення грошових коштів в сумі 600 грн та він жодних претензій будь - якого характеру до обвинуваченого не має. Сторонами узгоджено міру покарання для обвинуваченого в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 3 місяці.

Потерпілим підтверджено в суді повне відшкодування йому заподіяної злочином майнової шкоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів середньої тяжкості між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що наявні підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що згідно із ст. 12 КК України у її редакції за станом на дату складання обвинувального акта є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами для обвинуваченого, відповідає загальним правилам призначення покарання, передбаченим КК України, зокрема, п. п. 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК України та положенням Загальної частини КК України.

Суд прийшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; обвинувачений цілком усвідомлює свої права, розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для затвердження такої. Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується обвинувачений.

Виходячи з викладеного, угода про примирення підлягає затвердженню як така, що відповідає вимогам закону.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. При цьому суд вбачає підстави для зняття арешту, накладеного на майно за ухвалою слідчого судді.

Процесуальних витрат у справі немає.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 468, 469, 475 КПК України, ст. 5 КК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоду про примирення від 30 січня 2020 року у кримінальному провадженні № 120 200 301 100 001 34 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, укладену між потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Речові докази у справі, що перераховані в постанові слідчого від 23.01.20 р. про визнання і прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів, та які передані на зберігання до камери збереження речових доказів Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, - повернути потерпілому ОСОБА_3 , знявши з цього майна арешт, що накладений за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 24.01.20 р..

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1