Справа №156/808/20
Провадження №1-кс/155/117/20
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2020 м. Горохів

Слідчий суддя Горохівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання дізнавача - інспектора СД Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000017 від 25 липня 2020 року розпочатого за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
з участю дізнавача - інспектора ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Дізнавач - інспектор СД Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області з клопотанням про надання дозволу на накладення арешту на банківський рахунок АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 , вдкритий у АТ КБ «Приватбанк», адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30. Крім того, просив арештовані кошти передати на відповідальне зберігання службовим особам АТ КБ «Приватбанк», адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30 та надати СД Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області на момент оголошення ухвали суду виписку банку про залишок коштів на рахунках: № НОМЕР_1 відкриті у АТ КБ «Приватбанк», адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30, довідку з банку про арештовані кошти і місце (рахунок) їх зберігання, та в подальшому надавати на вимогу СД Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 липня 2020 року підрозділом дізнання Іваничівського ВП ГУНП у Волинській області відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України було внесено до ЄРДР за №0000017.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є заява потерпілої ОСОБА_5 від 25.07.2020 про факт вчинення відносно неї шахрайства та заволодіння її грошовими коштами в сумі 3500 гривень шляхом зловживання довірою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 21.07.2020 ОСОБА_6 під час перегляду оголошення в соціальній мережі «Instagram», на сторінці, зареєстрованій під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виявила оголошення про продаж кушетки. Зв`язавшись щ приводу оголошення, особистих повідомленнях з представником вище вказаної сторінки, залишила свій контактний номер телефону, а саме НОМЕР_2 , згодом до потерпілої зателефонувала особа чоловічої статі, за номером телефону НОМЕР_3 , та в ході усної домовленості про купівлю кушетки, невідома особа повідомила ОСОБА_5 про необхідність перерахунку коштів у сумі 3500 грн. за вказаною вартістю даної кушетки. Після цього, 21.07.2020 року, о 20 год. 43 хв., заявниця перерахувала кошти у сумі 3500 грн. на отримані реквізити картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , перерахунок був здійснений з картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , що зареєстрована на ім`я брата заявниці, ОСОБА_7 , за допомогою мобільного додатку «Приват24», того ж дня, в особисті повідомлення заявниці в соціальні мережі «Instagram» надійшло повідомлення від представника вищевказаної сторінки, про підтвердження надходження коштів. Однак протягом декількох днів, потерпілій не було надіслано товарно-транспортну накладну, що б свідчило про відправку замовленого товару, також заявниці було обмежено доступ до сторінки в соціальній мережі «Instagram» , зареєстрованій під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а її власник перестав відповідати на телефонні дзвінки.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши додані докази, заслухавши думку дізнавача, який підтримав клопотання, приходжу до наступного висновку.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Пунктом 6 ч.2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З клопотання вбачається, що СД Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 25 липня 2020 року розпочатого за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В судовому засіданні дізнавачам не доведено того, що рахунок, на який він просить накласти арешт є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Також, дізнавачам в судовому засіданні не доведено підстав та мети, необхідності накладення арешту на зазначений банківський рахунок.

Крім того, надані стороною обвинувачення матеріали, не відповідають вимогам ч.2 ст.171 КПК України, адже вони не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту.

Суд вважає, що під час звернення з клопотанням стороною обвинувачення не доведено необхідності такого ступеня втручання у право власності, а саме клопотання є взагалі необґрунтованим та невмотивованим.

Крім того, у резолютивній частині клопотання, сторона обвинувачення ставить питання про накладення арешту на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 відкритий у АТ КБ «Приватбанк», при цьому у другому пункті резолютивної частини даного клопотання стороною обвинувачення ставиться питання про передачу арештованих коштів на відповідальне зберігання службовим особам АТ КБ «Приватбанк», хоча з клопотанням про накладення арешту на кошти до слідчого судді дізнавач за погодженням з прокурором не звертався, а у третьому пункті орган досудового розслідування просить виписку банку про залишок коштів на рахунку, відкритому у АТ КБ «Банк Кредит Дніпро», хоча, у клопотанні ставиться питання про накладення арешту на рахунок відкритий у АТ КБ «Приватбанк».

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно слідчий суддя вважає про відсутність підстав для накладення арешту на банківський рахунок.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170-173, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання дізнавача - інспектора СД Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Горохівського районного суду
Волинської області ОСОБА_1