У Х В А Л А
Справа № 185/7803/20

Провадження № 1-кс/185/1609/20

13 листопада 2020 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , подану в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В :
Поданою на розгляд слідчому судді скаргою ОСОБА_2 оскаржує до суду бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його повідомленнями від 27.10.2020 року ЄО № 27534, від 28.10.2020 року ЄО №27639, від 29.10.2020 року ЄО №27671, від 30.10.2020 року ЄО № 27742.

Під час розгляду скаржник підтримав скаргу в повному обсязі, вимагав її задоволення та наголошував на необхідності внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вивчивши зміст скарги, з`ясувавши в судовому засіданні обґрунтування скарги заявником, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, приходжу до наступного висновку.

Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб, до числа яких входить і заявник на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність посадової особи правоохоронного органу, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Аналіз конструкції норми ст.214 КПК України дозволяє стверджувати, що ця норма містить два ключових положення: 1) строк, протягом якого мають бути внесені відомості невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення; 2) зміст заяви, повідомлення вони мають бути про вчинене кримінальне правопорушення.

За усталеною практикою, дія ст. 13 ЄКПЛ полягає в тому, щоб національний засіб захисту відповідав суті «небезпідставної скарги» за Конвенцією та гарантував належну допомогу. Про таку правову позицію йдеться, зокрема, в рішенні ЄСПЛ у справі «Silver and Others v The United Kingdom» (Series A no. 61, p. 42, para. 113), що означає, що коли особа має обґрунтовану скаргу про те, що вона є жертвою порушення її прав, передбачених Конвенцією, вона має мати засіб захисту перед національними органами влади, і національні органи влади повинні забезпечити розгляд цієї скарги.

Під час здійснення судового контролю в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя має оцінити наявність існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); надати оцінку відомостям, що викладені в заяві, з точки зору обґрунтованості наявності ознак складу кримінального правопорушення (об`єкт, суб`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона).

Аналіз наведених вище положень приводить до висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (ч. 1 ст. 214 КПК України), а тому невнесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви, яка за своєю суттю не містить ознак про кримінальне правопорушення, не є бездіяльністю слідчого чи прокурора в розумінні положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Обставини подання скарги слідчому судді стосуються розгляду дисциплінарної справи щодо скаржника ОСОБА_2 .

Підстави та порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності в даному випадку врегульовано частиною 1 статті 18, ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», а порядок використання персональних данних працівника поліції під час проведення службового розслідування врегульовано Наказом МВС Украни «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» від 07.11.2018 року №893.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ.

Приписами ст.13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Відповідно до положень ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

У разі незгоди особи з притягненням до дисциплінарної відповідальності, вона має право звернутись до суду, в порядку КАС України.

Таким чином, враховуючи обставини того, що під час розгляду скарги не спростовано висновків стосовно вчинення скаржником дисциплінарного проступку, та не спростовано, що особи, які проводили службове розслідування діяли в межах норм Закону та в межах наданих їм повноважень, скаргу ОСОБА_2 - не можна визнати заявою щодо оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора в розумінні положень ч.1 ст.303 КПК України та, відповідно, така скарга не є предметом судового контролю.

При цьому, слідчий суддя не повинен підміняти собою одну зі сторін кримінального провадження щодо ініціювання питання про збирання, отримання доказів або їх забезпечення, оскільки це не відповідатиме критеріям ефективності здійснення судового контролю у кримінальному провадженні. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.306,307 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 , поданої в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України відмовити.

Положення частини третьої статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1