№ 1-кп/755/1508/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002121 від 18.03.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002121 від 18.03.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

Відповідно до вимог ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, вказані матеріали кримінального провадження визначені для проведення судового провадження головуючому судді ОСОБА_1 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор прохав призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши, що він відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту відсутні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про те, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у відкритому заволодінні чужим майном з проникненням в житло за ч. 3 ст. 186 КК України, однак, у той же час ,у формулюванні обвинувачення зазначається, що він обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло. Таким чином, з формулювання обвинувального акту незрозуміло у вчиненні якого злочину обвинувачується ОСОБА_3 у таємному чи у відкритому викраданні чужого майна з проникненням в житло. Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому. Таким чином, сторона захисту позбавлена можливості захищатися від обвинувачення, яке є незрозумілою.

Зокрема, згідно зі ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Ця норма є імперативною, а тому не передбачає можливості внесення інших даних або даних з обмеженою інформацією. Однак, реєстр не містить всіх прийнятих рішень слідчим, прокурором та слідчим суддею. 15.10.2020 року слідчий вручив повідомлення про підозру ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 186 КК України,тобто , слідчий вручив не повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, а саме повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 186 КК України, однак, яке рішення прийнято за раніше повідомленій підозрі за ч. 3 ст. 185 КК невідомо. 15.10.2020 року слідчим було відкрито матеріали досудового розслідування. Під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стало відомо, що слідчий відмовив у задоволенні клопотань щодо проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 та допиту матері ОСОБА_7 . Оскільки, клопотання про допит свідка ОСОБА_8 було подано перед відкриттям матеріалів досудового розслідування, то на даний час немає інформації про прийняте рішення по цьому клопотанню. Зокрема, 18.03.2020 року в помешканні ОСОБА_3 був проведений невідкладний обшук. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/4499/20 від 20.03.2020 року клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві на проведення обшуку помешкання ОСОБА_3 задоволено, проте, у реєстрі немає інформації про проведені процесуальні дії та рішення слідчого судді щодо задоволення клопотання слідчого на проведення обшуку. 20.08.2020 року ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Стороною обвинувачення подано клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/4499/20 від 20.08.2020 року було повністю відмовлено у задоволенні клопотання слідчого. 23.09.2020 року за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва Київський апеляційний суд клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , задовольнив частково та обрав підозрюваному ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Крім того, під час досудового розслідування стороною захисту було подано 4 клопотання про допит свідка ОСОБА_10 , матір підозрюваного ОСОБА_7 ; про призначення та проведення судово-психіатричну експертизи ОСОБА_3 ; про допит свідка ОСОБА_8 . Таким чином, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить всієї інформації про прийняті процесуальні рішення та дій здійснених під час досудового розслідування, що позбавляє суд прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свого захисника.

Потерпіла підтримала думку прокурора щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши думки прокурора, потерпілої, захисника та обвинуваченого, суд приходить до наступного.

Вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна, об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Органом досудового розслідування вказані вимоги закону не виконані.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскін проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).

Так, запропоноване органом досудового розслідування формулювання обвинувачення не містись повної, детальної інформації щодо пред`явленого обвинувачення. Деталі ж вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінального провадження, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваних вони вважаються офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Натомість, викладене в обвинувальному акті обвинувачення, його формулювання та наведені фактичні обставини злочину, свідчать про те, що наведені обставини, є незрозумілими, оскільки вказано, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, однак, при цьому ж вказується, що ОСОБА_11 обвинувачується у таємному викрадені чужого майна (крадіжка, поєднана з проникненням у житло).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Наведені порушення вимог КПК України перешкоджають суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Крім того, суд звертає увагу на доводи захисника з приводу Реєстру матеріалів досудового розслідуванням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 29, 109, 291, 314-316, 372, 376, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002121 від 18.03.2020 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування повернути прокурору для усунення невідповідності обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя