У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000032 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6

на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2020 року про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 грудня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що прокурором не доведені обставини, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення і матеріали, що підтверджують ці обставини, до клопотання не додані.

Щодо наявних ризиків, захисник зазначає, що вони лише формально перелічені в клопотанні прокурора та не доведені жодним доказом, як того вимагає національне законодавство та практика ЄСПЛ.

Вказує, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не доведений, оскільки в матеріалах клопотання відсутні будь-які документи чи довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності.

Що стосується тяжкості покарання, захисник зазначає, що можливість призначення суворого покарання є недостатньою для виправдання тримання під вартою. Також вважає, що ризик впливу на свідків в кримінальному провадженні не підтверджений документально, жоден із свідків не звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами.

Зазначає, що ризики перешкоджання органу досудового розслідування та знищення речей і документів, взагалі не можуть розглядатися на стадії судового розгляду, оскільки, фактично, вони перестали існувати після направлення обвинувального акта до суду.

Вказує, що ризик переховування ОСОБА_6 від суду прокурор обґрунтовує тим, що він зареєстрований на тимчасово окупованій території. Проте, ОСОБА_6 постійно проживає у АДРЕСА_2 , разом з дружиною та малолітньою дитиною.

Щодо розміру застави, захисник зазначає, що ОСОБА_6 протягом шести місяців не має можливості внести обраний відносно нього розмір застави, що на думку захисника, свідчить про його непомірність. В клопотанні прокурора жодним чином не обґрунтований розмір застави, який в багато разів перевищує максимально допустимий розмір застави, передбачений КПК України. На думку сторони захисту, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде не достатнім для запобіганню наявним ризикам.

Захисник вважає, що покладення на ОСОБА_6 певних обмежень та обов`язків, здатне забезпечити його належну процесуальну поведінку, про що свідчить застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою відносно іншого фігуранта кримінальної справи - ОСОБА_8 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000032 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 358 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого прийнято в порядку ст. 331 КПК України за клопотанням прокурора.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пославшись на ступінь тяжкості злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 та на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції не вбачав підстав для зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу на менш суворий, зокрема, і зменшення встановленого слідчим суддею обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомлений про дату та час розгляду справи, заяву про бажання брати участь під час апеляційного розгляду обвинувачений не надавав, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 листопада 2019 року обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє до 01 листопада 2020 року.

В порядку ст. 331 КПК України прокурор заявив клопотання про необхідність продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, оскільки заявлені ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, а також тяжкістю злочинів, які йому інкримінуються.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку, визначеного законом.

Приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, суд першої інстанції, при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, прийняв до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, доказів наявності у нього законного джерела доходу суду не надано. Також суд врахував, що обвинувачений тривалий час був зареєстрований на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, що свідчить про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці висновки суду першої інстанції, є правильними.

Враховуючи наявність встановлених ризиків, обставин кримінального провадження, є правильними висновки суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, зокрема, і зменшення встановленого слідчим суддею обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави, про що просить захисник.

Висловлені в апеляційній скарзі доводи захисника ОСОБА_5 про те, що прокурором не доведено обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення і матеріали, що підтверджують ці обставини не надано до суду, апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки вирішення питання щодо обґрунтованості висунутого щодо особи обвинувачення, вирішується судом при постановленні вироку у справі, а докази, на підтвердження вини обвинуваченого, прокурором надаються після визначення судом обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а не при вирішенні судом питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог КПК України при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Отже, суд не вбачає підстав задоволення апеляційної скарги, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 грудня 2020 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3