ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 635/5527/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/3505/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.125, 296 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю потерпілої ОСОБА_7 , без участі обвинуваченого та його захисника, без участі потерпілого ОСОБА_8 , належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною прокурора на вирок Харківського районного суду Харківської області від 15 09 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст.125 КК України у виді 1 року виправних робіт; за ч.1 ст.296 КК України у виді 1 року обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 1 року обмеження волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 14 05 2020 року ОСОБА_9 , близько 13:00 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на дитячий майданчик, розташований біля будинку АДРЕСА_2 , де на той час знаходилась ОСОБА_7 разом з малолітньою донькою ОСОБА_11 , 2017 р.н., та іншими місцевими мешканцями, які знаходилися разом з малолітніми дітьми. Знаходячись на дитячому майданчику ОСОБА_9 , діючи під впливом випитого ним спиртного, грубо порушуючи встановлені суспільством правила та норми поведінки у громадському місці, керуючись мотивами явної неповаги до суспільства, почав ногами розкидати дитячі іграшки, які знаходились на дитячому майданчику, при цьому ображати присутніх нецензурною лайкою, не зважаючи на те, що поруч були присутні малолітні діти. Не реагуючи на зауваження присутніх, ОСОБА_9 , підбіг до дитячої гойдалки, схопив її руками та намагався її пошкодити, при цьому розхитуючи у різні сторони. Потім, ОСОБА_9 , вперто не припиняючи свої хуліганські дії, всупереч встановленим правилам поведінки, почав висловлюючись нецензурною лайкою, відносно потерпілої ОСОБА_7 , яка на той час тривала на руках малолітню доньку ОСОБА_11 , 2017 р.н. Потім, ОСОБА_9 , діючи з метою принизити честь та гідність потерпілої, з винятковим цинізмом, підійшов до останньої та плюнув їй в обличчя. Далі, ОСОБА_9 з особою зухвалістю, демонструючи свою фізичну перевагу, проявляючи до потерпілої насилля, наніс удар долонею в область обличчя з правого боку, потім кулаком правої руки в область скули з лівого боку, спричинивши фізичну біль. В процесі вказаних дій потерпіла ОСОБА_7 , разом з дитиною, відбігла в сторону та сховались разом в приміщені магазину.

Таким чином ОСОБА_9 , протягом тривалого часу, а саме понад 30 хвилин, вперто не припиняв свої хуліганські дії, які супроводжувались особливою зухвалістю і винятковим цинізмом.

Крім того, ОСОБА_9 , 04 08 2020 року близько 18 год. 25 хв., знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в супереч встановленим нормам закону, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 , наніс останньому удар ногою в область лівого коліна з тильної сторони, спричинивши фізичну біль. Від завданого удару потерпілий впав на землю та коли намагався піднятися, ОСОБА_9 наніс декілька ударів кулаками обох рук в область голови спричинивши садно, потім наніс декілька ударів ногою по правій та лівій руці та тулубу, спричинивши синці. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-2545/2020 від 25 08 2020 року за ступенем тяжкості садно та синці відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалось особливою зухвалістю та виключним цинізмом, та за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження (т.1 а.с.25-27).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, остаточно визначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 1 року обмеження волі. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Такі вимоги обґрунтував тим, що оскільки ОСОБА_9 офіційно ніде не працює, тому суд першої інстанції не повинен був застосовувати щодо нього виправні роботи при призначенні покарання (т.1 а.с.32-34).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_12 , його захисник та потерпілий ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги у повному обсязі. Не заперечувала проти апеляційного розгляду без участі осіб, що не з`явилися, за умови належного їх повідомлення про розгляд справи.

Потерпіла ОСОБА_7 поклалася на розсуд суду при вирішенні питання про задоволення вимог апеляційної скарги прокурора.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення процесуального становища обвинуваченого ОСОБА_9 , враховуючи думку прокурора та потерпілої, колегія суддів вважає за можливе продовжити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися, в тому числі, обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку потерпілої, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.296 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Перевіривши оскаржуваний вирок, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи прокурора про невірне застосування районним судом вимог кримінального закону при призначенні покарання обвинуваченому є обґрунтованими, з огляду на таке.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував: характер і ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних проступків; обставини вчинення кримінальних проступків; щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується з негативного боку, не працює, не має постійного джерела доходу, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Колегія суддів погоджується з видом та мірою покарання, призначеного ч.1 ст.296 КК України, та вважає, що воно в повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК України, принципам законності, справедливості та індивідуалізації та достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, є співмірним тяжкості скоєного злочину.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками районного суду щодо призначення покарання ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України.
У відповідності до санкції ч.1 ст.125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Статтею 57 КК України регламентовано, що виправні роботи це вид основного покарання, яке обмежує право засудженого на зміну місця роботи, просування по службі, позбавляє частини заробітної плати. Засуджений відбуває дане покарання тільки за місцем роботи, що має за мету його виправлення в звичайних для нього умовах праці та запобігання вчинення ним нового злочину. Місцем роботи є підприємство, організація, установа, незалежно від форми власності, де особа прийнята на роботу у передбаченому законодавством порядку, виконує покладені у зв`язку з цим на неї трудові (службові) обов`язки й одержує заробітну плату.
За таких вимог кримінального закону такий вид покарання не може бути призначений безробітним, особам, які офіційно не працевлаштовані, оскільки у цій нормі не передбачена можливість відбування такого покарання в інших місцях, що визначаються органами, які відають виконанням виправних робіт, а також тому, що воно передбачає відрахування в дохід держави із суми заробітку засудженого.
Однак районний суд при ухваленні вироку, призначаючи покарання за ч.1 ст.125 КК України, не дотримався вимог зазначеної статті, а також ст.57 КК України, та, встановивши, що обвинувачений ніде не працює, призначив йому покарання у виді випраних робіт строком на 1 рік.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що в даному випадку виразилося у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню (п.2 ч.1 ст.413 КПК України).

Наведене вказує на слушність доводів прокурора про незаконність вироку суду в частині призначеного покарання за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції необхідно в цій частині змінити.

При визначенні покарання за вказаною статтею, апеляційний суд враховує положення ст.ст.50,57,65 КК України та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання передбачене ч.1 ст.125 КК України у виді 80 годин громадських робіт, що на переконання апеляційного суду відповідати ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 15 09 2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , в частині призначеного обвинуваченому покарання за ч.1 ст.125 КК України, - змінити.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Призначити ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати остаточно призначеним ОСОБА_9 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України вважати ОСОБА_9 звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України вважати покладеними на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_13