Номер провадження: 11-сс/813/1647/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.09.2020 року у кримінальному провадженні №0004266 від 20.08.2015 року, -
встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 та продовжено строк тримання під вартою до 22.11.2020 року включно, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015 року), ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015 року), ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, впливу підозрюваного на свідків та вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Зазначає, що підозра необґрунтована, ризики не доведені, підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання. Слідчим суддею в ухвалі не наведено жодних підстав неможливості застосування іншого альтернативного запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача; захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській областіперебуває кримінальне провадження №0004266 від 20.08.2015 рокуза фактом вчинення злочинів за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015 року), ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; ч.2 ст.209 (в редакції від 10.11.2015 року) КК України, за кваліфікуючими ознаками: вчинення правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, з метою приховування та маскування незаконного походження такого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; ч.3 ст.358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: підроблення посвідчення та іншого офіційного документа, який видається установою, організацією, нотаріусом, вчинені за попередньою змовою групою осіб; ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підроблених документів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
27.07.2020 року ОСОБА_9 , повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015 року), ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_9 , було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.09.2020 року з визначенням розміру застави у сумі 630600 гривень.
23.09.2020 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004266 від 20.08.2015 року до 27.01.2020 року.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст. 199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_9 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015 року), ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358КК України.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_9 , підозри, яка була повідомлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших співучасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність, виправдовує продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_9 ,та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 ,у разі визнання його винуватим, відсутність у нього місця роботи, його сімейний стан, та той факт, що існуючі ризики не зменшились, у зв`язку з чим дійшов вірного висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Разом з тим, в апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, захисник стверджував про відсутність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015 року), ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, але ці твердження захисника апеляційний суд вважає безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами провадження.
Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме: протоколом обшуку від 01.06.2019 року за місцем мешкання підозрюваного, протоколом огляду предмету фотокарток розміром 3x4 із зображенням підозрюваного, протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 05.05.2020 року, копіями документів, вилучених під час тимчасового доступу у ГУ ДМС в Одеській області, висновком експерта №20-74 судової оціночно-будівельної експертизи від 25.03.2020 року, висновком експерта №19-4100 судової оціночно-будівельної експертизи від 04.02.2020 року, висновком експерта №20-3576 судової оціночно-будівельної експертизи від 30.06.2020 року, та іншими матеріалами клопотання в сукупності.
Таким чином апеляційний суд вважає, що ОСОБА_9 , на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на непослідовність позиції сторони захисту, яка наголошує на відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 , разом з тим просить обрати йому більш м`який запобіжний захід.
Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків апеляційний суд зазначає наступне.
З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015 року), ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, за найтяжче з яких визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, таким чином, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
Як вбачається з обґрунтованих висновків, викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, слідчий суддя встановив, що наведені стороною обвинувачення обставини даного кримінального провадження виправдовують продовження існування означених ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу.
Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015 року), ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, з огляду на тяжкість можливого покарання, у випадку подальшого визнання підозрюваного винним у їх вчиненні, слідчий суддя обґрунтовано вважав, що продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, у вигляді переховування від органів досудового розслідування та суду.
Беручи до уваги також те, що підозрюваному відомі особи свідків, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на свідків, які вже допитані на стадії досудового розслідування, але можуть змінити свої покази під час судового розгляду.
Крім того, факт відсутності у ОСОБА_9 , працевлаштування, відсутність в матеріалах кримінального провадження відомостей про джерела його існування, підозра у вчиненні кримінальних правопорушень з корисливих спонукань, свідчить про існування у кримінальному провадженні ризику подальшого вчинення ним кримінальних правопорушень.
Таким чином, прокурором доведена наявність у кримінальному провадженні заявлених ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому суд дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що на теперішній час досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває, завершується проведення всіх необхідних процесуальних та слідчих дій, а також збір доказів.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що у клопотанні слідчий та прокурор навели обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 , неможливо.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і апеляційним судом, встановлено не було.

Разом з тим, спростовуються твердження захисника щодо невмотивованості в оскаржуваній ухвалі неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу, оскільки слідчий суддя врахувавши, обставини передбачені ст. 178 КПК України, дійшов висновку про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з яким апеляційний суд погоджується, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєнні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 (в редакції від 10.11.2015 року), ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358КК України, існування ризиків та необхідністю проведення ряду слідчих дій органом досудового розслідування, виконанню вимог ст.290 КПК України, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.09.2020 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4