Справа № 282/364/19
Провадження № 1-кп/273/21/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілих ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2018 року за №0000326, -

В С Т А Н О В И В:
04.12.2018 близько 18 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем, марки «Opel Vivaro», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухався ним по вул. Центральна с. Громада Любарського району Житомирської області, яка освітлювалась вуличними ліхтарями.

В цей час та місці водій ОСОБА_4 , під час руху по освітленій ділянці вул. Центральна, поблизу будинку №27, с. Громада Любарського району Житомирської області в порушення вимог пунктів 1.10, 2.3 «б», 12.2, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходаОСОБА_10 , що перебувала на проїзній частині вулиці Центральна,та рухалася у попутному напрямку, яку він об`єктивно спроможний був виявити, враховуючи відсутність перешкод для видимості з робочого місця водія у напрямку руху, не дотримуючись безпечного інтервалу, для чого перешкод технічного характеру не було, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на вказаного пішохода правою передньою частиною керованого ним автомобіля.
Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої скронево-тім`яно-потиличної ділянки волосяної частини голови, синця нижньої губи ліворуч, забійної рани слизової оболонки нижньої губи, забійної рани слизової оболонки нижньої губи ліворуч, синця спинки носа, синця лівого крила носа, синця верхньої губи та лівої щоки, синця лівої навколо орбітальної ділянки, садна верхньої повіки лівого ока, синця лівої брови, синця шиї ліворуч, синця лівого колінного суглобу, садна лівого колінного суглобу, синця лівої гомілки, синця лівого променево - зап`ясного суглобу, двох синців лівої кисті, забійної рани другого пальця лівої кисті, синця лівого передпліччя, закритого перелому кісток носа, розриву селезінки в ділянці воріт, крововиливу по задній поверхні правої та лівої легені з ушкодженням легеневої тканини, крововиливу в епі та міокарді з ушкодженням міозитів, крововиливів в м`які тканини голови в лобній лівій ділянці, в лівій скронево-тім`яній ділянці, в потиличній ділянці, перелом склепіння та основ черепа з розривом твердої мозкової оболонки, крововиливу під м`які оболонки правої та лівої півкулі головного мозку та мозочку, шлуночки головного мозку, крововилив в між реберні проміжки 6,7 міжребір`я ліворуч по лопатковій лінії, від яких загинула на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.10, 2.3 «б», 12.3, 12.2, 13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково, визнав подію ДТП, не визнав свою вину, розкаявся у тому, що позбавив людину життя, не хотів щоб таке сталося, вказує, що у нього не було можливості зупинитися та уникнути наїзду на потерпілу, так як вона вийшла на дорогу. Показав суду, що 04.12.2018 року приблизно о 6 год. вечора (було вже темно, на узбіччі лежав сніг) рухався в напрямку центру с.Громада зі швидкість 40 км/год та на відстані 0,5 м від краю проїжджої частини, помітив пішохода метрів за 50, яка рухалася в попутному напрямку. Потерпіла ОСОБА_10 рухалася в попутному напрямку на відставні 0,6 м від краю проїжджої частини та раптово змінила напрямок свого руху в сторону автомобіля. В цей момент відстань від автомобіля до потерпілої була приблизно 6-7 метрів, він загальмував та спробував змінити напрямок, щоб її об`їхати, проте вдарив дзеркалом. Зустрічного транспорту в даний момент не було. Зупинившись, він та його пасажир ОСОБА_11 вийшли з машини та побачили, що збили людину. Він одразу побіг до магазину, який знаходився поруч та попросив, щоб викликали швидку допомогу та поліцію. Через деякий час, потерпілу забрали до лікарні, а його на перевірку на стан алкогольного сп`яніння. Як проводили тест на сп`яніння достеменно не пригадує. Вказує, що в той день приблизно о 14-15 год. вживав алкогольні напої, а саме стакан домашнього вина. Додатково пояснив, що аналогічні покази давав ще на досудовому слідстві, слідчий експеримент проводився з порушеннями, а саме: слідчий невірно фіксував проведення слідчого експерименту, полотно дороги було значно вужче, машину ставили на інших відстанях, статиста ставили на місце потерпілої та змушували ходити. Схему під час відтворення підписали вказавши на неточності: невідповідність погодних умов та ін. Вказав, що після зазначених подій перебував на домашньому арешті, ходив до сім`ї потерпілої та просив вибачення, приносив кошти на поховання орієнтовно 36 тис. грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнав.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України під час судового розгляду фактично не визнав, суд, дослідивши його покази, вислухавши покази потерпілих, свідків, дослідивши інші докази у справі, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого його злочину доведена повністю і підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що 04.12.2018 року орієнтовно о 17 год. приїхав додому після роботи. Через деякий час йому зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, що його дружина померла та попросила приїхати для впізнання. На місці ДТП бачив ОСОБА_4 в якого був конфлікт з працівниками поліції. Він весь час сидів над дружиною до моменту коли її забрали в морг. Був присутній під час проведення слідчого експерименту, під час якого замірялися відстані з якого було видно пішохода. Дорожня обстановка під час проведення слідчого експерименту приблизно відповідала тій, яка була під час ДТП. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_4 просив у нього вибачення декілька раз, від сім`ї ОСОБА_13 приносили кошти на поховання різними сумами: 15 тис грн., 3 тис. грн., 8 тис. грн. Вказав, що не пробачає обвинуваченого, щодо міри покарання покладається на розсуд суду. Підтримує заявлений цивільний позов.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала суду, 04.12.2018 року вона перебувала в місті Борисполі за місцем своєї роботи та проживання. Орієнтовно о 18:30 19:00 їй зателефонувала мамина подруга та сказала, що мами немає, її збила машина, батько на дзвінки не відповідав, тому одразу виїхала з Борисполя. В с.Громада на місці ДТП була орієнтовно о 12 - 1 ночі та на місці події бачила як сліди машини виходили на сніг та краплі крові. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_4 приходив та просив у них вибачення, казав, що ситуація трапилася через вино і це не перша ситуація через алкоголь за кермом, просив поїхати на кладовище. Також вказує, що дуже тяжко пережила смерть матері, було багато нереалізованих планів коли матері не стало, зверталася до лікарів за допомогою та лікуванням моральної травми, часто попадає в лікарню і зараз. Вказує, що після судових засідань обвинувачений не просив у неї пробачення, не визнав вини, просила покарати його суворо. Підтримує заявлений цивільний позов.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав суду, що 04.12.2018 року приблизно о 20:00 год. приїхав додому та йому повідомила сусідка, що маму збила машина. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_4 просив вибачення та надавав фінансову допомогу. Підтримує заявлений цивільний позов.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав суду, що в грудні 2018 року орієнтовно о 6-7 год. вечора рухався по дорозі на автомобілі з ОСОБА_4 зі швидкість приблизно 40-50 км/год. На дорозі була слякоть, розкатана була одна колія по центру дороги, на узбіччі лежав сніг. Приблизно за 20-30-40 метрів побачили пішохода та пригальмували. Коли наблизились до неї, вона зробила рух вліво, змістилася на 60-50 см., ми намагалися її об`їхати, проте збили пішохода. Чи був зустрічний транспорт в даний момент не пам`ятає. ОСОБА_4 зупинив автомобіль та просив, щоб викликали поліцію та швидку допомогу, зупиняв також інші машини з таким же проханням. Після приїзду швидкої допомоги та поліції, його забрали до лікарні, а ОСОБА_4 на освідування. Додатково вказує, того ж дня ОСОБА_4 допомагав йому відремонтувати котла, обідали разом та випили по 1,5 стакана домашнього вина.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав суду, що в грудні 2018 року орієнтовно о 17-18 год. їхав з роботи у с.Громада та побачив білий бус «Опель» на аварійці, підбіг ОСОБА_4 , який казав, що сталося ДТП, збили людину, просив викликати швидку допомогу та поліцію. Працівники швидкої допомоги по телефону попросили перевірити ознаки життя потерпілої ОСОБА_10 , однак вона вже була мертва. Потерпіла лежала на обочині, автомобіль був на відстані 2-3 м від тіла. Викликавши також працівників поліції, поїхав до ОСОБА_15 , привіз його на місце ДТП та поїхав додому. На місці ДТП бачив ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння: заторможена мова, рухи, неадекватна поведінка, запах алкоголю. Вказує, що добре знає усіх людей, які були на місці ДТП, так як проживає з ними в одному мікрорайоні с.Громада. Щодо погодних умов зазначає, що було мокро і слякоть, слідів гальмування видно не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав суду, що працює фельдшером в с.Громада, 04.12.2018 року близько 18 год. надійшов виклик на станцію швидкої допомоги, де він чергував. Виїхавши на місце ДТП, побачив білий мікроавтобус, який стояв на аварійці, 10-15 метрів від машини та 1,5 2 метра від паркану, на обочині лежала жінка, у якої була виявлена черепно-мозкова травма несумісна з життям. На місці пригоди також були присутні: чоловік жінки - ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 які перебували у стані шоку. Вказує, що з місця події в лікарню нікого не забирали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала суду, що була статистом при проведенні слідчого експерименту по вул.Центральна в с.Громада. Слідчий пояснював що потрібно робити, рухалася по обочині, проводили заміри від паркану, визначали час, швидкість руху потерпілої. Під час слідчого експерименту залучався автомобіль, який то стояв, то рухався, також адвокат ОСОБА_4 робив зауваження слідчому щодо замірів, розташуванню предметів. На поставлені питання відповіла, що знає обвинуваченого ОСОБА_4 , так як працює в нього, статистом на слідчому експерименті їй запропонував бути слідчий.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала суду, що працює заступником головного лікаря Любарської ЦРЛ. 04.12.2018 року о 18:45 год. працівник поліції дав направлення на освідування ОСОБА_4 після ДТП. Провели експертизу: оглянули, заміряли тиск, провели дослідження приладом «Драгер», відібрали зразки крові на наявність алкоголю в крові. Прилад «Драгер» зафіксував 1,91%, результат тестування вмісту алкоголю в крові був 1,61%. В роботі керується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 2015 року. Вказує, що у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння зазначається тільки наявність чи відсутність такого сп`яніння без ступеня такого сп`яніння. Ступінь сп`яніння, фіксується в акті медичного огляду, за результатами обстеження технічним засобом «Драгер» у видихувальному повітрі та за результатом лабораторного тесту крові. Травм чи пошкоджень на ОСОБА_4 не було, на правій кисті була кров, на питання чи вживав він алкоголь, він відповів, що не вживав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показала суду, що саму ДТП не бачила, була на місці аварії незадовго до аварії. Надвечір стояла біля «Кафе-магазину», біля машини бачила ОСОБА_4 і з ним двох осіб, яких вона не знає, потім бачила, як вони поїхали в центр села. ОСОБА_4 був в стані алкогольного сп`яніння, ледь тримався на ногах, безпосередньо з ним не спілкувалася, перебувала за 10-20 метрів від нього, бачила як він гойдався. Через півгодини як вона повернулася додому, їй зателефонували і повідомили про ДТП. Прибувши на місце аварії, бачила машини, потерпілу, яка лежала та її чоловіка, який плакав над нею. Обстановку точно не пам`ятає, вказує, що вулиця в тому місці добре освітлюється.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 показав суду, що працює судовим експертом та проводив судову експертизу обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, висновок №3/210 від 25.02.2019 року на підставі ухвали слідчого судді в якій є запитання та вихідні дані, ті які необхідні для проведення експертизи: швидкість руху автомобіля, покриття, пора доби і тд. Згідно вказаної ухвали, небезпечним моментом зазначено: «з моменту об`єктивної видимості пішохода з робочого місця водія». В порядку ст.69 КПК він ознайомився з матеріалами кримінального провадження, що стосуються предмета дослідження, провівши розрахунки зробив висновок, що фактичний боковий інтервал між автомобілем «Opel Vivaro» р/н НОМЕР_1 та пішоходом ОСОБА_10 0,18 м менший, ніж мінімальний безпечний боковий інтервал 0,55 м. Тобто, за таких обставин, водій автомобіля «Opel Vivaro» р/н НОМЕР_1 , наблизившись до пішохода на величину більшу за зупиночний шлях повинен вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або при можливості об`їзду перешкоди вибрати безпечний боковий інтервал (що являється в наведеній дорожній обстановці моментом виникнення небезпеки для руху). На поставлене запитання «Чи мав можливість ОСОБА_4 технічно уникнути ДТП?» відповів - «Так», з урахуванням даних наведених в ухвалі. Також вказав, що вихідні дані можуть впливати на результати експертизи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав суду, що здійснював досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, працює на посаді слідчого з 2014 року, досвід роботи з обвинуваченням за ч.2 ст.286 КК 5-10 справ, проте не у всіх залучалися експерти. Вказує, що для проведення слідчого експерименту при необхідності залучається спеціаліст або експерт, для проведення слідчого експерименту у вказаному провадженні залучався спеціаліст ОСОБА_22 . Слідчий експеримент відтворює обстановку при ДТП, явища погоди, встановлюється вихідні дані для проведення експертизи, видимість, де знаходилася перешкода в момент зіткнення, місце зіткнення, яке прив`язане до елементів дороги. При слідчому експерименті ОСОБА_4 показував і розказував про обставини, які потім відтворювалися. ОСОБА_4 вказував, що бачив потерпілу. Складалися дві план схеми: на видимість перешкоди та при зміні пішоходом напрямку руху. Швидкість руху зазначалася зі слів підозрюваного. При призначенні експертизи обставин і механізму ДТП, вказував вихідні дані експерту - висновки експертиз, покази свідків, покази підозрюваного, дані здобуті під час слідчого експерименту. Для проведення експертизи обставин і механізму ДТП вихідними даними вказав небезпека для руху з моменту видимості пішохода, так як з моменту коли водій побачив пішохода, повинен знизити швидкість для його безпечного об`їзду. Пішохід є перешкодою для транспортного засобу так як немає тротуару, пішохід йшла по узбіччю і була перешкодою для транспортного засобу, тому у вихідних даних зазначив, що моментом небезпеки є момент об`єктивної видимості пішохода.

Щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначає, що після ДПТ водій ОСОБА_4 був доставлений в приймальне відділення Любарської ЦРЛ на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. О 18:40 год. був складений висновок про те, що ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, під час огляду був застосований прилад Драгер, також для додаткових аналізів відібрана кров, яка теж згодом підтвердила стан алкогольного сп`яніння. Відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР о 19:00 год. Вказує, що медичний огляд не є слідчою дією, а тому може проводитися до внесення відомостей в ЄРДР. Експертиза на стан сп`яніння не проводилась, вона не є необхідною, огляд на стан сп`яніння був проведений у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Щодо проведення слідчого експерименту вказує, що він був проведений за участі захисника і обвинуваченого в умовах, які були наближені до тих, при яких відбулося ДТП. При проведенні слідчого експерименту, ширина асфальтного покриття без снігу була 2,8 м, при ДТП 5,6 м. При проведенні слідчого експерименту прив`язка робилася до паркану, стовпа. Швидкість при проведенні слідчого експерименту не можливо встановити, тому вона бралася з показів водія.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 показав суду, що працює лікарем, судово-медичним експертом та проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_10 . Зазначив, що у потерпілої була пошкоджена ліва частина тіла, спина та ребра, ліва поверхня грудної клітини, при цьому при ушкодженні потерпіла могла бути повернута і боком і спиною і напівобертом.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_24 показав суду, що працює лікарем судово-медичним експертом-криміналістом та проводив медико-криміналістичне дослідження одягу та взуття постраждалої ОСОБА_10 . Вказав, що розмежувати пошкодження одягу та взуття отриманні від машини чи асфальту неможливо, по пошкодженню взуття можна стверджувати, що людина рухалась, так як є пошкодження тільки на одному чоботі. По слідам ковзання можна стверджувати, що травмуючи дія була в ліву задню поверхню, ззаду наперед, точно не боком, так як тоді б були поперечні смуги. Під час первинного контакту могла бути обернута і так і так, не обов`язково задньою лівою частиною. Щодо лакофарбової речовини на спинці пальта пояснив, що не можливо встановити точно чи це була фарба з автомобіля, чи потерпіла десь попередньо замастилася.

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- витягом з ЄРДР за №0000326 від 04.12.2018 року, де зазначено, що 04.12.2018 року о 19:00 год. зареєстрована заява про внесення до ЄРДР відомостей з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.286 КК України, зокрема про те, що 04.12.2018 року близько 18 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Opel Vivaro», білого кольору, р.н.з. НОМЕР_1 по вул. Центральна с. Громада Любарського району Житомирської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , внаслідок чого остання загинула на місці (т.2 а.с.1)

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.12.2018 року, схемою місця ДТП та доданої до протоколу ілюстративної фототаблиці, відповідно до яких встановлено, що дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода 04.12.2018 року, оглянуто і описано місце дорожньо-транспортної пригоди, яке знаходиться в с.Громада, вул. Центральна поблизу буд. №27, під час якого відбувся наїзд на пішохода, в результаті якої ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження від яких остання загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди. ДТП сталося в темний час доби, ділянка дороги освітлена міським електроосвітленням, покриття асфальтобетонне (мокре) без будь-яких ушкоджень, узбіччя грунтово - трав`яне (вкрите сніговим покривом) (т.2 а.с.2-16);
- протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 05.12.2018 року (з ілюстративною таблицею), зафіксовано одяг потерпілої та його пошкодження, встановлено численні тілесні ушкодження та по завершенню розтину поставлено діагноз черепно-мозкова травма відкрита, перелами кісток склепіння черепа, закрита тупа травма живота, розрив селезінки (т.2 а.с.32-34);
- висновком експерта №3/37 від 08.02.2019 року (з ілюстративними таблицями) за результатами проведеної судової експертизи технічного стану, відповідно до якого встановлено, що на момент ДТП гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 знаходилися в технічно працездатному стані; в процесі дослідження технічного стану автомобіля Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 не встановлено будь-яких характерних ознак раптової відмови, або технічної несправності систем, вузлів, агрегатів та деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події (т.2 а.с.41-52);
- висновком експерта №3/36 від 18.02.2019 року (з ілюстративними таблицями) за результатами проведеної судової транспортно - трасологічної експертизи, відповідно до якого встановлено, що визначена наявність слідів і пошкоджень ударно-динамічного характеру, які сконцентровані в його передній правій частині і виражені слідами згинів, тертя металу, які могли утворитися в процесі контакту наданого на дослідження автомобіля та пішохода; місце наїзду автомобіля Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_10 розташоване в правій смузі в напрямку руху с.Громада в поздовжньому напрямку перед ближньою межею початку осипу уламку правої блок-фари та дрібних уламків скла, пластика та у поперечному напрямку в межах слідів кочення на відстані не менше 0,8 м від правого краю проїзної частини в напрямку центру с.Громада (т.2 а.с.55-63);
- висновком експерта №33 від 26.12.2018 року за результатами проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 встановлено, що у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої скронево-тім`яно-потиличної ділянки волосяної частини голови, синця нижньої губи ліворуч, забійної рани слизової оболонки нижньої губи, забійної рани слизової оболонки нижньої губи ліворуч, синця спинки носа, синця лівого крила носа, синця верхньої губи та лівої щоки, синця лівої навколо орбітальної ділянки, садна верхньої повіки лівого ока, синця лівої брови, синця шиї ліворуч, синця лівого колінного суглобу, садна лівого колінного суглобу, синця лівої гомілки, синця лівого променево-зап`ясного суглобу, двох синців лівої кисті, забійної рани другого пальця лівої кисті, синця лівого передпліччя, закритого перелому кісток носа, розриву селезінки в ділянці воріт, крововиливу по задній поверхні правої та лівої легені з ушкодженням легеневої тканини, крововиливу в епі та міокарді з ушкодженням міозитів, крововиливів в м`які тканини голови в лобній лівій ділянці, в лівій скронево-тім`яній ділянці, в потиличній ділянці, перелом склепіння та основ черепа з розривом твердої мозкової оболонки, крововиливу під м`які оболонки правої та лівої півкулі головного мозку та мозочку, шлуночки головного мозку, крововилив в між реберні проміжки 6,7 міжребір`я ліворуч по лопатковій лінії, які знаходять в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_10 , утворилися в результаті дії тупих предметів з обмеженою та переважаючою контактуючими поверхнями з достатньою силою прикладання, якими могли бути виступаючі та переважаючі частини автомобіля, з послідуючим падінням на дорожнє покриття. Первинний удар був нанесений ззаду наперед, в момент травми постраждала знаходилась в вертикальному положенні та була повернута до рухаючого транспорту лівою задньою-боковою поверхнею тіла; під час наїзду могла рухатися так і стояти в попутному напрямку відносно рухаючого транспорту. При проведенні судово-токсикологічної експертизи крові трупа ОСОБА_10 етиловий та інші спирти не виявлені (т.2 а.с.64-67);

- висновком експерта №11-МК від 19.02.2019 року за результатами проведеного медико-криміналістичного дослідження одягу та взуття постраждалої ОСОБА_10 встановлено та детально описано пошкодження одягу та взуття, зроблено висновки про те, що наявність пошкоджень на одязі постраждалої ОСОБА_10 , які розташовуються на лівих поверхнях одягу та утворилися від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів) та наявність слідів ковзання, їх напрямок на правому чоботі (зліва направо та ззаду наперед) свідчать про те, що постраждала знаходилася у вертикальному положенні або близькому до нього та була повернута задньою лівою частиною тулуба в момент первинного контакту з травмуючим фактором (т.2 а.с.68-73);
- довідкою Житомирського обласного центру з гідрометрології від 20.12.2018 року №24-03-16/1-1461 встановлено, що 04.12.2018 року о 17 год. 00 хв. метеорологічна дальність видимості становила 10 км, о 20 год. 00 хв. метеорологічна дальність видимості становила 1300 м (т.2 а.с.74);
- згідно з довідкою Любарської селищної рада Любарського району №2092 від 11.12.2018 року станом на 04.12.2018 року вуличне освітлення по вул. Центральна в с.Громада працює часове реле, яке вмикається о 17:00 год. і вимикається о 07:00 год., отже в момент ДТП вулиця була освітлена;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2019 року, з доданими схемами дорожньо-транспортної пригоди та фото таблицями за участю ОСОБА_4 та статиста ОСОБА_17 , встановлено місце та спосіб вчинення злочину, зокрема ОСОБА_4 вказав, що обстановка в загальному відповідає обстановці, яка буда під час ДТП, поставив пішохода на місце де він бачив пішохода та де відбулося зіткнення, а саме на відстані 2,6 м. від паркану та 4,3 м від електроопори, видимість проїздної частини складала понад 200 м, швидкість руху автомобіля складала близько 40 км/год. Також вказав, що пішохід змінив напрямок руху вліво на 0,6 м відносно напрямку руху автомобіля;
- висновком експерта №3/210 від 25.02.2019 року за результатами проведеної судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого з технічної точки зору, в умовах даної пригоди (при заданих вихідних даних) водій автомобіля Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 ОСОБА_25 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом своєчасного застосування гальмування для зупинки автомобіля з метою уникнення наїзду; в порядку ст.69 КПК України (виходячи з показів водія автомобіля Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 ) зазначено, що з технічної точки зору технічна можливість у водія автомобіля Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 попередити дану ДТП, полягала лише у чіткому виконання вимог п.13.1 ПДР України, для чого перешкод технічного характеру за поданими матеріалами справи не вбачається. В наведеній дорожній обстановці водієві автомобіля Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 необхідно було діяти відповідно до вимог пп.1.10 «Дорожні умови», «Дорожня обстановка», 2.3 (б); 12.2, 12.3, 13.1, зміст яких викладено в дослідницькій частині. В умовах місця пригоди, при закладеному комплексі вихідних даних, дії водія Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 не відповідали технічним вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України (т.2 а.с.87-97).
Поряд із зазначеним необхідно зауважити, що захисник обвинуваченого ОСОБА_5 вказує на те, що протокол проведення слідчого експерименту від 18.01.2019 року є неналежним та допустимим доказом з наступних причин: вказана слідча дія проведена не в належних погодних умовах; в ході проведення слідчого експерименту заміри слідчий проводив із прив`язкою не до умовної лінії проїжджої частини, а до нерухомих об`єктів; покази ОСОБА_4 про те, що пішохід вийшла на проїжджу частину, жодним чином не перевірялися.

Суд вважає вказані доводи хибними з огляду на наспуне.

Очевидним є те, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчому необхідно проводити шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, зокрема в наближених погодних умовах, проте ст.240 КПК України не зобов`язує слідчого проведення слідчого експерименту під час ідентичних погодних умов. Зокрема, в протоколі проведення слідчого експерименту підозрюваний зазначив, що в загальному обстановка відповідає обстановці, яка була під час подій 04.12.2018 року. Посилання захисника на те, що дорожня обстановка відповідає не в повній мірі, а саме, що ширина проїжджої частини внаслідок засніженості дороги на момент ДТП становила 5,6 м, в той час як на момент проведення слідчого експерименту 2,8 м. не може слугувати підставою для визнання вказаного протоколу неналежним доказом у провадженні, так як тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 були спричинені на правій стороні проїжджої частини на межі з ґрунтовим покриттям вкритим сніговим покривом (узбіччі). Заміри під час проведення слідчого експерименту проводилися з прив`язкою до нерухомих об`єктів, так як під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної події від 04.12.2018 року та складання відповідної схеми проводилися з прив`язкою саме до нерухомих об`єктів, зокрема паркану та опори електромережі. Суд критично відноситься до того, що покази ОСОБА_4 про те, що він бачив пішохода та вона змінила напрямок руху вліво на 0,6 м не перевірялися, так як вказані покази зафіксовані в протоколі проведення слідчого експерименту, до якого додано план-схему, на якій чітко вони зафіксовані.

Також захисник ОСОБА_5 вказує на те, що висновок експерта 3/210 від 25.02.2019 року за результатами проведеної судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди є неналежним та недопустимим доказом, так як слідчим на вирішення експерту було поставлено ряд питань із зазначенням невірних вихідних даних, зокрема, що небезпека для водія виникла з моменту об`єктивної видимості пішохода з робочого місця водія , при тому, що водій ОСОБА_4 у всіх свої показах зазначав, що добре бачив пішохода і при наближенні до нього остання вийшла на проїжджу частину.
Суд відхиляє вищезазначені доводи захисника ОСОБА_5 .

Так, дослідивши вказаний висновок експерта у сукупності з іншими доказами, суд вважає його таким, що відповідає вимогам ст.ст.101, 102 КПК України та ґрунтується на доказах, які визнані судом допустимими, в тому числі на інформації, зазначеній у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.01.2019 року. Суд враховує, що експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді, експерт дав вичерпні відповіді на поставлені йому запитання, перед проведенням експертизи експерт був попереджений про кримінальну відповідальність згідно ст.ст.384, 385 КК України, у висновку експерта наявні підписи експерта. Експертом при проведенні експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди були використані вихідні дані, які були зазначені в ухвалі слідчого судді. Зокрема, небезпечним моментом зазначено - небезпека для руху водієві ОСОБА_4 виникає з моменту об`єктивної видимості пішохода ОСОБА_10 з робочого місяця водія. В свою чергу, при проведенні вказаної експертизи експерт, врахувавши всі вихідні дані, зокрема дані слідчого експерименту, покази ОСОБА_4 про те, що пішохід ОСОБА_10 рухалась по правому узбіччі в попутному напрямку його автомобіля та під час випередження ОСОБА_4 . ОСОБА_10 зробила крок на проїжджу частину дороги внаслідок чого ОСОБА_4 правою частиною кузова свого автомобіля здійснив наїзд на пішохода, дані протоколу огляду місця ДТП, провівши відповідні розрахунки, зазначає, що фактичний боковий інтервал між автомобілем Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 та пішоходом ОСОБА_10 0,18 м менший ніж мінімальний безпечний боковий інтервал 0,55 м. Тобто, за таких обставин, водій автомобіля Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 , наблизившись до пішохода на величину більшу за зупиночний шлях, повинен вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або при можливості об`їзду перешкоди вибрати безпечний боковий інтервал, що являється в наведеній дорожній обстановці моментом виникнення небезпеки для руху. На підставі наведеного, виходячи з показів водія Opel Vivaro р/н НОМЕР_1 ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що з технічної точки зору технічна можливість у водія попередити дану ДТП, полягала лише у чіткому виконанні вимог п.13.1 ПДР України, для чого перешкод технічного характеру за поданими матеріалами не вбачалося. Отже, експертом проаналізовано та враховано всі обставини і покази у кримінальному провадженні у повному обсязі. У зв`язку з наведеним, суд вважає висновок експерта належним та допустимим доказом у даному кримінальному провадженні.

Також, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 вказує про відсутність у справі допустимих доказів з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складено 04.12.2018 року о 18 год. 45 хв., а відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 04.12.2018 року о 19 год. 00 хв., що заборонено ст.214 КПК України, та відповідний медичний висновок про знаходження ОСОБА_4 під час ДТП в стані алкогольного сп`яніння, повинен бути визнаний судом недопустимим доказом, також недопустимим доказом повинен бути визнаний акт медичного огляду №82 від 04.12.2018 року, так як він був здобутий з порушенням вимог КПК.

Суд частково погоджується з посиланням захисника, з огляду на наступне.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Любарської ЦРЛ №82, складеного 04.12.2018 року о 18:40 год., встановлено, що ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.2 а.с.17).

Цей висновок складено до часу реєстрації провадження - внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - 04.12.2018 року о 19:00:41, тому висновок щодо результатів медичного огляду Любарської ЦРЛ №82, складеного 04.12.2018 року о 18:40 год. на підставі акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, суд визнає недопустимим доказом.

Що стосується недопустимості як доказу акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №82 від 04.12.2018 року, згідно якого встановлено наявність етилового спирту: у видихуваному повітрі 1,96 %, у крові 1,61 % (т.2 а.с.195), то суд погоджується з доводами сторони захисту і визнає такий акт недопустимим доказом, оскільки він не відноситься до процесуальних джерел доказів, передбачених ч.2 ст.84 КПК України, відповідно отриманий не в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з тим, ч.6 ст.368 КПК України передбачено, що, обираючи і застосовуючи норму Закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно постанови Верховного Суду від 15.03.2018 року по справі № 372/2291/16-к не виключена можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду на стан сп`яніння.

З показів обвинуваченого ОСОБА_4 наданих суду свідчить, що він перед ДТП вживав домашнє вино, свідок ОСОБА_11 під час допиту у судовому засіданні підтвердив факт спільного вживання з обвинуваченим ОСОБА_4 спиртного незадовго до ДТП, свідок ОСОБА_14 вказав, що одразу після ДТП від обвинуваченого був різкий запах алкоголю, заторможена мова, рухи, неадекватна поведінка, також свідок ОСОБА_18 , яка безпосередньо проводила процедуру медичного огляду ОСОБА_4 , вказала про стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого.

З огляду на вищевикладене, враховуючи висновок щодо застосування відповідної норми права, викладеної в постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року по справі №372/2291/16-к, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 в момент вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю. Необережні дії ОСОБА_4 , що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 кваліфіковані правильно за ч.2 ст.286 КК України.

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та його доводи, що в інкримінованому йому злочині він не винен, суд вважає безпідставними і надуманою версію обвинуваченого, оскільки це суперечить зібраним по справі та дослідженим в судовому засіданні доказам, які узгоджуються між собою з іншими матеріалами провадження, а саме показанням свідків, висновкам експертиз, іншими письмовими доказами.

Суд оцінює такі показання, як обрану обвинуваченим лінію захисту, яка не знайшла свого підтвердження в судових засіданнях.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема, ч.2 ст.286 КК України встановлює кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Відтак, виходячи з норм ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, є суспільно небезпечним та відноситься до категорії тяжких злочинів; внаслідок вчиненого злочину загинула людина, що є невідворотним наслідком для потерпілих.

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує те, що він вчинив з необережності тяжкий злочин, який призвів до загибелі людини, данні про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, одружений, на утриманні має неповнолітнього сина, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання компрометуючими даними на обвинуваченого Громадський старостинський округ Любарської селищної ради Любарського району не володіє, а також його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, зокрема, що вину не визнав, розкаявся у тому, що позбавив людину життя, частково відшкодовував шкоду завдану потерпілим, неодноразово вибачався перед потерпілими, які наполягали на реальному покаранні у вигляді позбавлення волі.

Суд також враховує висновки досудової доповіді Баранівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації», згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає часткове відшкодування завданої шкоди потерпілим.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.ст.69, 75 КК України та вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим останньому слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції ч.2 ст.286 КК України, а також призначити додаткове покарання у виді позбавленням права керування на максимальний строк, що є необхіднім та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, потерпіла ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ПАТ «ПРОВІДНА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позову зазначила, що вона є дочкою загиблої ОСОБА_10 , внаслідок вчинення ОСОБА_4 ДТП їй було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, та матеріальні збитки, а саме витрати на лікування, так як через сильний емоційний стрес погіршився її стан здоров`я. Просить стягнути на її користь матеріальні збитки у розмірі 3110,50 грн., моральну шкоду у розмірі 200000 грн. та збитки за надання правової допомоги в розмірі 6000 грн.

Потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ПАТ «ПРОВІДНА» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що у зв`язку з позбавленням життя його матері ОСОБА_10 , заподіяного обвинуваченим ОСОБА_4 , йому була завдана значна моральна шкода, яка полягає у сильних душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушені звичних життєвих зв`язків та в інших негативних явищах. Просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 200000 грн.

Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ПАТ «ПРОВІДНА» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що у зв`язку з позбавленням життя його дружини ОСОБА_10 , заподіяного обвинуваченим ОСОБА_4 , йому була завдана значна моральна шкода, яка полягає у сильних душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушені звичних життєвих зв`язків та в інших негативних явищах, також були завдані матеріальні збитки, а саме збитки пов`язані з похованням дружини в сумі 44324 грн. Просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 300000 грн., матеріальні збитки у розмірі 44324 грн. та збитки за надання правової допомоги в розмірі 6000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не визнав.

Від ПрАТ «СК «Провідна» надійшов відзив на цивільні позови. Представник ПрАТ «СК «Провідна» вказує, що на момент ДТП 04.12.2018 року ПрАТ «СК «Провідна» не укладала жодного договору страхування з обвинуваченим ОСОБА_4 . Посилання цивільних позивачів на Поліс №АМ/1034280 від 10.11.2017 року є безпідставним, оскільки відповідно до п.3 даного Полісу, строк його дії починається з 11.11.2017 року по 10.11.2018 року, тобто станом на 04.12.2018 року Поліс №АМ/1034280 не діяв. Відповідно до централізованої бази МТСБУ (Моторно-транспортного страхового бюро України) на момент ДТП транспортний засіб марки «Опель Віваро», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був забезпечений жодним Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Просив у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Провідна» відмовити у повному обсязі.

Так, суд дослідивши докази, надані цивільними позивачами на підтвердження позовних вимог, вислухавши пояснення цивільних позивачів та їх представника, цивільного відповідача та його захисника вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України задекларовано, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначена обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

При вирішенні цивільних позовів в частині стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_8 в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3110,50 грн. слід задовольнити частково на підставі ст. 1166 ЦК України, оскільки факт спричинення матеріальної шкоди потерпілій підтверджений консультативними заключеннями та актом виконаних робіт по медичним послугам №13 від 27.05.2019 року ТОВ «Тім Спіріт Медікал» на суму 2235,00 грн. Жодних підтверджуючих документів на витрати в сумі 875,50 грн. (3110,50 грн. 2235,00 грн.) суду не надано.

Цивільний позов ОСОБА_6 в частині матеріальної шкоди пов`язаної з похованням дружини в розмірі 44324,00 грн., слід задовольнити частково, оскільки цивільний позивач ОСОБА_6 підтвердив факт відшкодування частини коштів на поховання ОСОБА_4 добровільно в сумі 26000 грн. одразу після ДТП, доказів відшкодування шкоди ОСОБА_4 у більшому розмірі суду не надано. Відтак з ОСОБА_4 необхідно стягнути різницю між витраченими коштами на поховання та добровільно відшкодованими коштами обвинуваченим, тобто 18324 грн. (44324,00 грн. 26000 грн.) невідшкодованої матеріальної шкоди пов`язаної з похованням.

Судом враховано, що потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, моральних та фізичних стражданнях, порушено їх нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим вони змушені докладати неймовірних зусиль для його налагодження та організації. Проаналізувавши доводи потерпілих, суд вважає доказаними наявність у них на протязі тривалого часу моральних страждань і вважає за необхідне відшкодувати моральну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнали потерпілі, тяжкість вимушених змін у своїх життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для хоча б часткового відновлення попереднього стану. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовів в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 та вважає за необхідне стягнути з останнього на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суму моральної шкоди в розмірі 150000 грн. кожному.

Крім того, потерпіла ОСОБА_8 та ОСОБА_6 просили відшкодувати витрати за надання правової допомоги по 6000 грн. кожному.

Питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.

За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, до цивільного позову ОСОБА_8 та ОСОБА_6 додано копію договору про надання правової допомоги від 24.05.2019 року, зокрема п.5.1 вказаного договору передбачена виплата гонорару, який вказаний в додатку до договору у термін до 24.06.2019 року, проте ні додатку до договору, ні жодного розрахункового документу, як то квитанція, чек чи інше, на підтвердження факту сплати ОСОБА_8 та ОСОБА_15 витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн. кожним не надано, тобто дані витрати не підтверджені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_15 в частині компенсації судових витрат в частині витрат на правову допомогу не доведені, відтак суд відмовляє у задоволенні цих вимог у повному обсязі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ПрАТ «СК «Провідна», суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено,що страхова компанія ПрАТ «СК «Провідна», не є відповідальною за відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_4 , оскільки між ними не укладався договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відтак у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Провідна» слід відмовити.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову експертизу технічного стану транспортного засобу (висновок від 08.02.2019 року за №3/37), витрати на яку складають 1144,00 грн.; судову транспортнотрасологічну експертизу (висновок від 18.02.2019 року за №3/36), витрати на яку складають 1144,00 грн.; судову експертизу обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди (висновок від 25.02.2019 року за №3/210), витрати на яку складають 1144,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати в сумі 3432,00 грн., у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування, закінчився 04.02.2019 року, порушення умов запобіжного заходу з боку обвинуваченого не було. Під час судового розгляду жоден запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Зважаючи на поведінку обвинуваченого в ході судового розгляду кримінального провадження, та на міру покарання, яка призначається судом, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Згідно ухвали від 19.12.2018 року слідчим суддею Чуднівського районного суду Житомирської області накладений арешт на автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 жителю АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 28.12.2018 року слідчим суддею Чуднівського районного суду Житомирської області накладений арешт на майно, а саме на змиви, які 04.12.2018 року вилучені з автомобіля марки «Opel Vivaro» реєстраційний номер НОМЕР_1 та поміщенні до 5 окремих паперових конвертів, три пластикові уламки від автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , а також на жіночу сумку коричневого кольору.
Відповідно до положень статті 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, який було накладено ухвалами слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 19.12.2018 року та 28.12.2018 року, оскільки в подальшому у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.127-129, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання на підставі вироку суду, що набрав законної сили.
Строк відбування додаткового покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами рахувати з моменту відбуття основного покарання.
До вступу вироку в законну силу обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; з`являтися на виклик до суду.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 3432,00 грн. (три тисячі чотириста тридцять дві грн. 00 коп.).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «СК «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 2035,00 грн. (дві тисячі тридцять п`ять грн. 00 коп.), моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.).
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_8 - відмовити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «СК «Провідна» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.).
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 - відмовити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «СК «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 18324 грн. (вісімнадцять тисяч триста двадцять чотири грн. 00 коп.), моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.).
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.
Арешт автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , накладений згідно ухвали слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 19.12.2018 року скасувати.

Арешт накладений на змиви, які 04.12.2018 року вилучені з автомобіля марки «Opel Vivaro» реєстраційний номер НОМЕР_1 та поміщенні до 5 окремих паперових конвертів, три пластикові уламки від автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , а також на жіночу сумку коричневого кольору, згідно ухвали слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 28.12.2018 року скасувати.

Речові докази:
- автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_4 , залишити останньому за належністю;

- змиви, які вилучені 04.12.2018 з автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , поміщені в п`ять окремих паперових конвертів, три пластмасові уламки, які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, знищити;

- жіночу сумку коричневого кольору, яка перебуває на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- одяг ОСОБА_10 , а саме: пальто, шапка, хустка, светер, спідниця, колготки, чоботи, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1