У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
представника Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання інспектора Інспектор Ужгородського МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 26.09.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 332 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, -
В С Т А Н О В И В:
Інспектор Ужгородського МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 26.09.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст.332 КК України до 5-ти років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік.
Подання вмотивоване тим, що громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на обліку в Ужгородському міськрайонному відділі пробації обов`язки, покладені на нього вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.09.2016 року належним чином не виконував. ОСОБА_6 без поважних причин п`ять разів не прибув на реєстрацію до Ужгородського МРВ з питань пробації, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Оскільки ОСОБА_6 без поважних причин п`ять разів не прибув на реєстрацію до Ужгородського МРВ з питань пробації, інспектор просить суд скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.09.2016 року.
В судовому засіданні представник Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області підтримав подання в повному обсязі з підстав викладених у ньому та просив його задовольнити з мотивів, викладених у ньому. Вказав, що ОСОБА_6 за період іспитового строку до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення подання та пояснив, що на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей , дружина , яка не працює та сестра інвалід першої групи , а тому у зв`язку із скрутним становищем він змушений був виїхати на заробітки до м. Київ, щоб мати можливість утримувати сімю. В наступні судові засідання після оголошеної в судовому засіданні перерви, засуджений ОСОБА_6 не зявився.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання оскільки іспитовий строк, на який засудженого було звільнено від відбування покарання, закінчився.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого , заслухавши пояснення представника Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, думку прокурора, пояснення засудженого, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступних підстав.
Вирішуючи питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, суд повинен з`ясувати чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, у чому полягали правопорушення, які стягнення на нього були покладені, чи відбувалися вони систематично.
В судовому засіданні встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч.2 ст.332 КК України до 5-ти років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього відповідно до ст.76 КК обов`язків : періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Згідно розпорядження Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2016 р., вирок щодо ОСОБА_6 , набрав законної сили 27 жовтня 2016 року .

З матеріалів особової справи № 192/75/16 р. вбачається, що після набрання вироком законної сили ОСОБА_6 був повідомлений про явку до Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області з метою постановки на облік.

Йому під розписку було роз`яснено про порядок і умови відбування іспитового строку, про відповідальність за невиконання цих умов, про покладені на нього вироком суду обов`язки, а також винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно якої днем реєстрації призначено другий вівторок кожного місяця .

Як убачається з листка реєстрації, що міститься в матеріалах особової справи, ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію 14.02.2017 р., 14.03.2017 р.,10.05.2017 р. 13.06.2017 р. та 11.07.2017 р.

Згідно письмових пояснень, 11.04.2017 року засуджений, прибувши до Ужгородського МРВ з питань пробації в Закарпатській області , з приводу неявки на реєстрацію 14.02.2017 року та 14.03.2017 року повідомив, що не зявився на реєстрацію , з причин перебування на заробітках в м. Києві, оскільки має на утриманні трьох неповнолітніх дітей , сестру інваліда І групи.

Згідно письмових пояснень, 08.08.2017 року засуджений, прибувши до Ужгородського МРВ з питань пробації в Закарпатській області , з приводу неявки на реєстрацію з 10.05.2017 року по 11.07.2017 року повідомив, що не зявився на реєстрацію , з причин перебування на заробітках в м. Києві, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, та оскільки на його утриманні перебувають сестра-інвалід І групи та три неповнолітні доньки .

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно змісту ст. 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».

Згідно ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ст.166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Аналіз вищенаведених норм закону та приписів ст. 166 КВК України свідчить про те, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням вноситься до суду у разі: 1) розяснення засудженому порядку виконання обовязків, покладених на нього судом, після чого він вчиняє дії, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (не виконує покладені на нього обовязки та систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення (вчинення трьох і більше таких правопорушень протягом іспитового строку)); 2) застосування до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) протягом призначеного судом іспитового строку.
Невиконанням обов`язків вважається також - коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.
Також, на це звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме, згідно з ч.2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Згідно оглянутих судом матеріалів подання вбачається ,що вирок Ужгородського міськрайонного суду від 26.09.2016 року відносно ОСОБА_6 надійшов 03.11.2016 року на виконання до Ужгородського МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції.
03.11.2016 року ОСОБА_6 викликався поштою на 10.11.2016 року до КВІ для ознайомлення його з вироком Ужгородського міськрайоного суду, однак ОСОБА_6 не зявився.
11.11.2016 року ОСОБА_6 повторно викликався на 18.11.2016 року, однак також безрезультатно, того ж дня інспектором Ужгородського МРВ КВІ була здійснена перевірка за місцем проживання засудженого, а саме АДРЕСА_2 , на момент перевірки вдома знаходилася мати засудженого, яка відмовилася надавати письмові пояснення на підставі ст.. 63 Конституції України, але повідомила, що за цією адресою її син не проживає, а проживає у м. Чоп.
22.12.2016 року громадянин ОСОБА_6 зявився до Ужгородського міськрайонного відділу КВІ та надав пояснення з приводу його відсутності. Де його ознайомлено з вироком суду і умовами відбування покарання з випробуванням, відібрано підписку, анкету, довідку бесіди, та винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію та листок реєстрації під розпис.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 14.02.2017 р., 14.03.2017 р., не з`явився на реєстрацію до органу пробації, що підтверджується листком реєстрації.
11.04.2017 року ОСОБА_6 зявився до Ужгородського МРВ КВІ та надав пояснення, відповідно до яких пояснив, що 14.02.2017 р та 14.03.2017 р. не з`явився на рестрацію , так як він перебував в м. Києві на заробітках, оскільки має на утриманні трьох неповнолітніх дітей і сестру - інвалід.
В період з 10.05.2017 р. по 11.07.2017 року ОСОБА_6 повторно не зявлявся для проведення реєстрації протягом трьох місяців.
08.08.2017 року ОСОБА_6 зявився та надав пояснення інспектору ,що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем поїхав у м. Києв на заробітки з метою утримання сім`ї.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 має на утриманні трьох дітей, двоє з яких на даний час є неповнолітніми, сестру, яка є інвалідом першої групи, мати, яка є пенсіонерка, що стверджується даними довідки від 21.11.2017 року Тийгласької сільської ради. та у

Суд приймає до уваги пояснення засудженого про те, що у зв`язку з важким матеріальним становищем та необхідністю утримання дітей він був змушений виїхати на заробітки за межі Закарпатської області, а відтак суд вважає , що неявка засудженого до органу пробації для реєстрації була обумовлена наявністю життєво необхідних обставин.

Предстаником органу пробації і доданими до подання матеріалами не підтверджено, що ОСОБА_6 скоїв дії, які свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
В судовому засіданні не встановлено порушення обставин, які свідчать про умисне небажання засудженого ОСОБА_6 стати на шлях виправлення.
В матеріалах провадження відсутні переконливі докази того, що ОСОБА_6 не бажає стати на шлях виправлення та умисно ухилявся від явки на реєстрацію, умисно не виконував покладені на нього обов`язки.

Даних про те, що ОСОБА_6 вчинив новий злочин або притягався до адміністративної відповідальності під час іспитового строку суду не надано.
Суд враховує те, що засуджений офіційно не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей і з метою їх утримання змушений був виїхати на заробітки.
При оцінці викладених обставин, суд не вбачає достатніх підстав для скасування звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ст. 78 КК України, необхідною умовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного покарання є невиконання покладених на нього обов`язків, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що скасування звільнення від відбування покарання є погіршенням стану засудженого, а отже умисне невиконання покладених судом обовязків, повинно було ретельно перевірено працівниками відділу пробації, на яких законом покладений обовязок контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Крім того, судом встановлено, що іспитовий строк, на який засудженого ОСОБА_6 було звільнено від відбування покарання, закінчився .
З огляду на викладене, враховуючи, що наявні матеріали переконливо і в достатній мірі не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, що і є необхідною та достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, зважаючи на те, що надані суду докази не доводять тих обставин, що поведінка засудженого свідчить про свідоме ухилення від виконання обов`язків, іспитовий строк, на який засудженого ОСОБА_6 було звільнено від відбування покарання, закінчився , а скасувати випробувальний термін, який вже закінчився у жовтні 2017 року неможливо, а тому підстав для задоволення подання немає.
Керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні подання інспектора Ужгородського МРВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства Юстиції ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 26.09.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 332 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення.
Дата оголошення повного тексту ухвали 20.11.2020 року о 13 год. 45 хв.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1