Справа № 464/4026/20
пр.№ 1-кс/464/1410/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про часткове скасування арешту майна

28 серпня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 заявника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання директора ТзОВ «Леокомп» ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

слідчому судді Сихівського районного суду м. Львова надійшло клопотання директора ТзОВ «Леокомп» ОСОБА_4 про зняття арешту з автомобіля марки «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТзОВ «Леокомп».

Клопотання обґрунтоване наступним.

Відповідно до ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 31.07.2020 у справі № 464/4026/20 задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТзОВ «Леокомп», та заборонено користування, розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій із вищевказаним автомобілем.

Накладенням арешту на автомобіль, порушуються права та інтереси юридичної особи щодо користування та володіння автомобілем. Так, як автомобіль «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_1 , не підлягає спеціальній конфіскації, а всі необхідні слідчі дії по огляду автомобіля експертом в ході проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні № 0001196 від 29.07.2020 проведенні, а автомобіль є необхідним засобом для користування у діяльності власника, просить скасувати арешт накладений на автомобіль у вказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задоволити. Додатково суду пояснив, що вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_5 був учасником ДТП 28.07.2020, у зв`язку із чим на нього було накладено арешт. Йому відомо що усі процесуальні дії щодо вказаного автомобіля органом досудового розслідування проведені, він особисто брав участь при огляді транспортного засобу експертами, перед поданням клопотання звертався до слідчого щодо можливості повернення автомобіля в його володіння для проведення ремонту, та використання для потреб фірми. При цьому, не заперечив щодо збереження арешту майна в частині відчуження автомобіля.

ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав та вказав, що 28.07.2020 керував автомобілем «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТзОВ «Леокомп», оскільки там працює. Просив скасувати арешт, так, як він наразі позбавлений можливості заробітку, так як автомобіль у пошкодженому виді перебуває у володінні органу досудового розслідування.

Слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що не заперечує щодо зняття арешту з автомобіля в частині ремонту та експлуатації, оскільки усі процесуальні дії щодо нього проведені. Крім того, автомобіль залишається речовим доказом у кримінальному провадженні, і до вирішення його долі в порядку встановленому КПК України просить залишити арешт в частині відчуження.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового засідання, ознайомившись із клопотанням та матеріалами приходить до висновку про часткове задоволення клопотання. з таких підстав.

СУ ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 29.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001196 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 31.07.2020 накладено арешт на автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_1 , в цілому, який зареєстрований на ТзОВ «Леокомп», юридична адреса м.Львів, вул. Липинського, 36 без права відчуження, ремонту та експлуатації, визначивши місцем зберігання майданчик тимчасового утримання що за адресою м. Львів, вул. Авіаційна, 7.

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 23.11.2019 власником автомобіля марки «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_1 являється ТзОВ «Леокомп», директором якого є згідно виписки з ЄДРЮОФОПГФ ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено в ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, які визначеним у ч. 1 ст. 7 КПК України.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1. Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 3 червня 2016року №5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» передбачено, що особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку передбаченому ст. 174 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

ОСОБА_4 надав суду підтвердження, що автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_1 , на праві власності належить ТзОВ «Леокомп», директором якого він являється.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001196 від 29.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, триває, автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, потреба в подальшому арешті на автомобіль в частині права відчуження не відпала.

Виходячи з викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання директора ТзОВ ОСОБА_4 про скасування арешту майна підлягає часткового задоволенню.

Керуючись ст.ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

клопотання директора ТзОВ «Леокомп» ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за №0001196 від 29.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 31.07.2020 на автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ТзОВ «Леокомп», юридична адреса м.Львів, вул. Липинського, 36 в частині без права ремонту та експлуатації, визначивши місцем зберігання майданчик тимчасового утримання що за адресою м. Львів, вул. Авіаційна, 7.

В решті вимог зазначених у клопотанні відмовити.

Зобов`язати посадових осіб СУ ГУ НП у Львівській області повернути ТзОВ «Леокомп» автомобіль марки «Renault Kangoo» р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчику тимчасового утримання що за адресою м. Львів, вул. Авіаційна, 7.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1