Справа № 522/8299/19
Провадження № 1-кп/522/810/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0004571 від 17.07.2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ананьїв другий, Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 30.11.2018 року за ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробуванням строком на 2 роки; Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.11.2019 року вирок змінено, виключено рішення про призначення конфіскації майна;

- вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2018 року за ч. 1 ст. 289 КК України до штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 ( сімнадцять тисяч) гривень.

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Учасники процесу:

прокурори - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисники - ОСОБА_10 ,

потерпіла - ОСОБА_11

в с т а н о в и в:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
1. Так, 06 листопада 2018 року, у період з 02 години до 15 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , діючи повторно, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, таємно за допомогою викрутки відчинив двері, пошкодив замок запалювання, з`єднав дроти та заволодів автомобілем марки «Daewoo Matiz» р.н. НОМЕР_1 , вартістю 80 000 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_11 , викраденим розпорядився на власний розсуд.

2. В подальшому, 08 листопада 2018 року приблизно о 00 годині 35 хвилин на 31 км., траси Одеса- Мелітополь біля населеного пункту с. Іванівка , Лиманського району Одеської області, транспортний засіб «Daewoo Matiz», червоного кольору, д/н НОМЕР_1 , був виявлений працівниками поліції з явними ознаками пошкодження кузову та агрегатів.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .
3. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав, підтвердив фактичні обставини вказані у вироку, та пояснив, що справді, за викладених обставин, він заволодів транспортним засобом, після чого попав в ДТП та спричинив йому механічні пошкодження, у вчиненому розкаюється.

Докази на підтвердження встановлених обставин.
4. Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням заяви потерпілої ( цивільного позивача) про розгляд справи за її відсутності, думки прокурора, обвинуваченого і захисника, суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_4 .
5. Беручи до уваги вище вказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину за ч. 2 ст. 289 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України як: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 .
6. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

7. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
8. Суд, при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

9. У відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність, покарання має на меті не тільки кару, а повинне забезпечити перевиховання обвинуваченого, задля недопущення повторення протиправної поведінки з його сторони. Покарання повинно бути справедливим.

10. Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому. На наркологічному чи психіатричному обліку обвинувачений не перебуває. В той же час, судом враховано, що ОСОБА_4 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, хоча і після вчинення злочину, винним у вчиненні якого наразі ОСОБА_4 визнається. Так, зважаючи на тяжкість вчиненого, ступінь суспільної небезпеки та характеристики обвинуваченого, суд приходить до переконання, про неможливість досягнення мети покарання без ізоляції від суспільства. Зважаючи на наявність цивільного позову, суд вважає за можливе задля недопущення покладення непосильного тягаря на обвинуваченого, додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовувати.

11. Крім цього, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 30.11.2018 року за ч. 2 ст.289 КК України до позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування покарання. Також, ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2018 року за ч. 1 ст. 289 КК України до штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зважаючи на ті обставини, що обвинувачений визнається винним у вчиненні нового злочину, вчиненого до постановлення попередніх вироків, суд вважає за необхідне призначати покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України. Також суд перевірив, що покарання у виді штрафу на даний час не відбуто.

12. При цьому, суд при ухваленні вироку, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

13. У своєму рішенні Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду України по справі №511/37/16- к, зазначила таке: виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

14. Крім цього, у своєму рішенні Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду України по справі N 199/1496/17 від 23.09.2019 року, сформувала наступну правозастосовну позицію. Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

15. Таким чином, суд приходить до переконання, що саме призначення найбільш суворого покарання, в даному випадку відповідає морально-етичним і правовим нормам, та буде забезпечувати однаковий (рівний) для будь-кого із громадян обов`язок понести за вчинений злочин відповідальність в межах санкції відповідної статті кримінального закону.

Підстави для задоволення цивільного позову
16. Крім того, до провадження суду в порядку ст. 128 КПК України, надійшов цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, відповідно до якої вона просить суд стягнути на її користь із відповідача ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 32 012 (тридцять дві тисячі дванадцять гривень).

17. Відповідно до ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

18. Зважаючи на викладені норми закону, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, про стягнення відшкодування за шкоду, завдану злочином, у тій мірі, яка визнана обвинуваченим ОСОБА_4 та підтверджена під час судового розгляду. Так, ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду на суму 32 012 грн. у вигляді пошкодження викраденого транспортного засобу, а тому цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
19. Рішення щодо речових доказів прийняти на підставі ст. 100 КПК України.

20. Судові витрати відсутні.

21. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту - скасувати.

На підставі ст.ст. 70, 72 КК України, керуючись ст. ст. 100, 128, 349, 367-368, 370-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
1. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, без конфіскації майна.

2. На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань призначених вироками Ананьївського районного суду Одеської області від 30.11.2018 року та Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2018 року більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, без конфіскації майна.

3. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання по вказаному кримінальному провадженню тобто з 08.05.2019 року.

4. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк утримання ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню в Одеській установі виконання покарань в період з 08.05.2019 року по набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

5. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

6. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 32 012 грн. (тридцять дві тисячі дванадцять гривень).

7. Речові докази: автомобіль «Daewoo Matiz» д/н НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 вважати переданим за належністю.

8. Арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_12 від 06.12.2018 року на тимчасово вилучене майно - скасувати.

9. Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

10. Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення, а для особи, яка утримується під вартою - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії такого рішення.

11. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

12. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

13. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокуророві.

14. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .

11.08.2020