КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 28 вересня 2020 року з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 серпня 2020 року, відносно,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, -

за участі: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого другого відділу Управління слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погодженого начальником другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочин у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у сфері нагляду за кримінальними провадженнями про військові злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18 жовтня 2020 року включно, з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 1 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 177 000 ( три мільйони сто сім тисяч) гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та визнати незаконним затримання ОСОБА_8 .

Вважають оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Зазначають, що слідчим та прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , оскільки відсутні докази отримання ним неправомірної вигоди. Органом досудового розслідування не доведено умислу ОСОБА_12 на вчинення інкримінованих правопорушень, не вказано участь підозрюваного в інкримінованих йому діях, не надано доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
ОСОБА_13 не мав відношення до проведення тендерів, до його повноважень не входили такі права, тому він не міг впливати на закупівлі ЗСУ.

Слідчим суддею не враховано обставини, передбачених ст. 178 КПК України. В оскаржуваній ухвалі не відображено позиції захисту та наведених обставин, які вказують на безпідставність підозри та відсутність можливих ризиків, обґрунтування яких відсутні як у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді.
Окрім того, апелянти звертають увагу на незаконне затримання ОСОБА_8 .

Посилаючись на положення ч. 1 ст. 209 КПК України, зазначають, що час затримання ОСОБА_12 зазначений в протоколі від 20 серпня 2020 не відповідає дійсності, оскільки починаючи з 16 год. 14 хв. ОСОБА_13 виконуючи вимогу працівників правоохоронних органів був обмежений в праві пересування передбаченого ст. 33Конституції України та не міг користуватися ним.
На момент затримання, ОСОБА_13 перебував в м. Миколаєві, яке знаходиться близько 500 км. від місця вчинення злочину.
Захисники посилаються на незаконне проведення обшуку ОСОБА_8 , оскільки на початок проведення, а також на час його закінчення він не мав статусу підозрюваного, а його особистий обшук проведено без повідомлення адвоката.
Окрім того, апелянти звертають увагу на порушення вимог підслідності даного кримінального провадження, оскільки досудове розслідування має здійснювати Національне антикорупційне бюро України, а не Державне бюро розслідувань.
Зазначає, що станом на 23 серпня 2020 року, сімнадцять осіб виявили бажання взяти ОСОБА_12 на поруки, на утриманні ОСОБА_12 знаходиться хворий неповнолітній син, який потребує моральної та матеріальної підтримки батька.
Окрім того, як стверджують захисники, під час судового засідання не встановлено, а в оскаржуваній ухвалі не зазначено виключних випадків та обставин, які свідчили б про необхідність призначення ОСОБА_8 застави у розмірі, який перевищує встановлені пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України межі. Не наведено в оскаржуваній ухвалі жодних даних, які свідчили б про помірність такого розміру застави для підозрюваного та його співрозмірність з майновим станом останнього.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 30 липня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № № 0001399, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

20 серпня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, предметом якого була неправомірна вигода в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст .27, ч. 4 ст. 368 КК України.
23 серпня 2020 року слідчий другого відділу Управління слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , за погодженням начальником другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочин у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у сфері нагляду за кримінальними провадженнями про військові злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з лопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, із визначенням застави в розмірі 1500 розмірів прожиткового, що становить 3 177 000 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 серпня 2020 року клопотання задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання убачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного, заслухано думки прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею з`ясовано що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України, враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що вірогідність причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Розглядаючи клопотання про застосування тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , слідчим суддею враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину; достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, перебуваючи на волі, може спілкуватися з невстановленими причетними особами до вчинення кримінальних правопорушень з числа командування Медичних сил Збройних Сил України з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів; незаконно впливати на осіб, які допитані як свідки у кримінальному провадженні, так і на тих осіб, які встановлюються, яким відомо або можливо відомо про протиправні дії; враховуючи, що злочин вчинявся ОСОБА_8 з корисливих мотивів, метою якого було одержання неправомірної вигоди, може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Окрім того, при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення в справі «Харченко проти України») на тому, що п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення "законності".

Разом з тим, колегія суддів враховуючи дані про особу підозрюваного на утриманні якого знаходиться хворий неповнолітній син, який потребує моральної та матеріальної підтримки батька, одружений, має постійне місце проживання в м. Києві, раніше не судимий, а також те, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 переховувався від органів досудового розслідування та суду, перешкоджав кримінальному провадженню, зокрема здійснював незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що слідчим суддею безпідставно застосовано до нього винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на відсутність належного обґрунтування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Відсутнє таке обґрунтування і в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків прокурором під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Слідчим суддею хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді від 23 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону України, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

На думку колегії суддів, на даному етапі досудового розслідування саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього, процесуальні обов`язки.

Твердження апелянтів про те, підозра пред`явлена ОСОБА_8 є необґрунтованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій слідчим суддею під час розгляду клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Що стосується незаконності затримання ОСОБА_8 , то дане питання не є предметом розгляду в даному судовому засіданні, може бути оскаржена в порядку ст. 206 КПК України.

Доводи апеляційної скарги з приводу порушення вимог підслідності даного кримінального провадження, саме по собі не свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали і підлягає перевірці при розгляді справи по суті.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування кримінальних проваджень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погодженого начальником другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочин у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у сфері нагляду за кримінальними провадженнями про військові злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18 жовтня 2020 року включно з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 1 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 177 000 ( три мільйони сто сім тисяч) гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого другого відділу Управління з розслідування кримінальних проваджень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погодженого начальником другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочин у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у сфері нагляду за кримінальними провадженнями про військові злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Негайно доставити підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,, де звільнити з-під варти.
Зобов`язати підозрюваного з`являтися за кожною вимогою до суду чи органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.

Роз`яснити підозрюваному, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органів Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , наступні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи слідчих у даному кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити до 18 жовтня 2020 року.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/36178/20-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14
Провадження № 11сс/824/4621/2020 Доповідач ОСОБА_1
Категорія ст.183 КПК