Справа № 206/4811/20
Провадження № 1-кп/206/340/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2020 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000038 від 30.09.2020 та угоду про визнання винуватості від 01.12.2020 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 19.01.2017 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Вирок вступив в законну силу 04.04.2017; - 26.10.2017 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. Згідно ст.71 додати 1 рік 1 місяць за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2017 до відбуття 2 роки 3 місяці позбавлення волі. Вирок вступив в законну силу 27.11.2017; - 20.12.2017 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2017 призначено покарання у виді 2 років 1 місяць позбавлення волі; - 15.08.2018 Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі. Згідно з ч.4 ст.70 призначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 06.10.2017. - 04.10.2018 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно з ч.4 ст.70 до відбуття покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк перебування під вартою з 06.10.2017 по 04.10.2018. Звільнений 06.01.2020 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності, при наступних обставинах. Так, 29 вересня 2020 року, приблизно о 15:30 годині ОСОБА_3 , перебуваючи на території станції «Нижньодніпровськ-Вузол», що розташована в адміністративно-територіальних межах Самарського району м. Дніпро, на залізничній колії №1, що веде до вагонного депо (ВЧД-3), побачив залізничний гальмівний башмак, що належить СП «Вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, а саме вищезазначеного залізничного гальмівного башмака. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, 29 вересня 2020 року, приблизно о 15:30 годині, ОСОБА_3 , знаходячись поряд із залізничною колією №1, що веде до вагонного депо (ВЧД-3), яка розташована на території станції «Нижньодніпровськ-Вузол», діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, рукою підняв залізничний гальмівний башмак, який перебував на рейці вищезазначеної колії та покрав до поліетиленового пакету, що заходився при ньому, тим самим викрав залізничний гальмівний башмак, що належить СП «Вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» та з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_3 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3498/20 від 07.10.2020, заподіяв СП «Вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» майнову шкоду на загальну суму 355 грн. 60 коп. Умисні дії ОСОБА_3 виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. 01.12.2020 між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні під № 0000038 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст.467,469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. Представник потерпілого ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій зазначив, що надає добровільну згоду на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України. Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік. З покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди з підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, надана письмова згода представника потерпілого ОСОБА_6 , а тому просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник-адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просять вказану угоду з прокурором затвердити та призначити йому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Злочин,у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином. Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому,судом з`ясовано,що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Враховуючи викладене,те,що умови угоди про визнання винуватості між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди. За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за яким належить призначити йому, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання. Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.342,350,373,374,474-475,100,124 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01.12.2020 між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні під № 0000038.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 01.12.2020 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1(одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1,2 ч.1, п. 2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на користь судового експерта ОСОБА_7 (свідоцтво №1886 від 09.06.2017) за проведення судово-товарознавчої експертизи №3498/20 від 07.10.2020 суму у розмірі 300 гривень 00 копійок, реквізити: розрахунковий рахунок КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_1 , номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 (т.1 а.п. 23).
Речові докази: залізничний гальмівний башмак № 18, який визнано речовим доказом відповідно до постанови про визнання речових доказів від 29.09.2020 (т.1 а.п. 12), переданий на зберігання до камери речових доказів у ВП на станції № 2 ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути власнику за належністю СП «Вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Копію Вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1