Справа № 473/1686/20
Номер провадження1-кп/473/246/2020
ВИРОК
іменем України

"29" липня 2020 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачена ОСОБА_4 ,
її захисник адвокат ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000545 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка м.Вознесенськ, Миколаївської області, із середньою освітою, не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення шестирічного віку через захворювання дитини, не судима з огляду на положення ст.89 КК України, має на утриманні двох малолітніх дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

12.04.2020 року у вечірній період доби (більш точний час не встановлено) ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів через огорожу проникла на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де шляхом віджиму вхідних дверей, проникла до приміщення гаражу, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрала: електричну дрель без маркування зеленого кольору із потертостями вартістю 280 грн.; органайзер (пластикова прозора прямокутна коробка) із наповненнями (болти, гайки, інше) вартістю 45 грн.; органайзер (пластикова із прозорою кришкою прямокутна коробка) із наповненнями (болти, гайки, інше) вартістю 45 грн.; закльопочник марки «ТОРЕХ» з прорезиновими ручками чорного кольору вартістю 135 грн. 20 коп.; фотоапарат марки «ФЭД-5» чорного кольору у коричневому футлярі вартістю 230 грн.; блок живлення «БП-1» із с/н року виробництва вартістю 150 грн.; одномісний гумовий човен з двома веслами зеленого кольору в чохлі синього кольору вартістю 1080 грн.; парашут помаранчевого кольору без маркування в паперовій коробці вартістю 700 грн.; електричну дрель марки «INTERCRAFT» МОДЕЛІ «Z1J-13» синього кольору вартістю 350 грн.; коробка пластикова з набором 10 штук сверл різних розмірів вартістю 107 грн.; пристрій зарядно-пусковий УПЗ-П-12-8.0 вартістю 1120 грн.; комплект свіч запалювання з маркуванням АУ17ДБРМ-1,0 в кількості 4 штук вартістю 36 грн.; комплект тормозних колодок марки «SP1044» в кількості 4 штук вартістю 47 грн. 87 коп., які належать на праві приватної власності ОСОБА_8 , після чого з місця події зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В результаті таємного викрадення чужого майна потерпілій ОСОБА_8 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 4326 грн. 05 коп.
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнала повністю, не оспорюючи жодної із обставин, зазначених в обвинувальному акті. Пояснила, що їй зрозуміла суть пред`явленого обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування та викладеними в обвинувальному акті. Пояснила, що дійсно потрапила до подвір`я потерпілої через огорожу, поставивши драбину, а потім проникла до гаражу, звідки викрала речі, зазначені в обвинувальному акті. Все викрадене було знайдено у неї вдома та у її співмешканця. Позов потерпілої визнала у розмірі матеріальної шкоди, яка зазначена в обвинувальному акті, та в частині моральної шкоди у розмірі 2000 гривень
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності через стан здоров`я, зазначила, що повністю підтримує поданий нею цивільний позов, просила обрати обвинуваченій суворе покарання. З урахуванням положень ст.325 КПК України та позиції учасників процесу судом було прийнято рішення про проведення судового засідання у відсутності потерпілої.
Враховуючи те, що обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та захисник обвинуваченої також не оспорювали обставини, встановлені в обвинувальному акті, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України та з`ясувавши, що вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Прокурором були надані квитанції про те, що все викрадене у потерпілої ОСОБА_8 майно визнано речовими доказами та знаходиться на зберіганні у Вознесенському ВП, так як арештоване відповідно до ухвал слідчого судді від 26 травня 2020 року.
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України докази в їх сукупності, а саме показання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що пред`явлене їй обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю, її дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст.67 КК України, - встановлено не було.
Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка вину у вчиненому злочині визнала, не має непогашених судимостей, за місцем проживання характеризується посередньо; має на утриманні двох малолітніх дітей 2010 та 2014 років народження, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває; дані висновку органу пробації про те, що виправлення обвинуваченої без позбавлення та обмеження волі можливе та не становитиме високої небезпеки для суспільства, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин, а також те, що злочин, який вчинила ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином проти власності, суд вважає, що виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових злочинів можливе у разі призначення їй покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі. Разом із тим, з огляду на позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, а також дані про особу обвинуваченої, її поведінку, наявність у останньої міцних соціальних зв`язків, в тому числі родини, а також двох дітей, суд вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченої положення ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи пред`явлений потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 30000 гривень матеріальної та 20000 гривень моральної шкоди, суд враховує положення ч.2 ст.127 КПК України, яка передбачає, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 визнала частково, а саме матеріальну шкоду у межах пред`явленого обвинувачення, а моральну у розмірі 2000 гривень.
Судом при вирішенні питання про стягнення з обвинуваченої шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 враховуються положення п.3 ч.1 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України про те, що обов`язок доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також процесуальних витрат покладається на потерпілого.
З матеріалів справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 просить стягнути з обвинуваченої завдану матеріальну шкоду у розмірі 30000 гривень, вказуючи, що саме на цю суму у неї було викрадено майно.
Разом із тим, в обвинувальному акті, затвердженому прокурором ОСОБА_3 , зазначено наступні дані про розмір матеріальної шкоди, завданої злочином потерпілій ОСОБА_8 4326,05 грн., яка не відшкодована.
Згідно із п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Згідно із п.7 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Частина 1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду №13 від 25.12.92, №12 від 03.12.97), передбачено, що: «6. При розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам».
Таким чином, оскільки обвинувальним актом, який затверджено прокурором, визначено межі обвинувачення і в частині спричиненої потерпілій ОСОБА_8 внаслідок злочину матеріальної шкоди, а саме 4326,05 грн., - з обвинуваченої ОСОБА_4 не може бути стягнено більший розмір шкоди, аніж той, який зазначено в обвинувальному акті. При цьому слід врахувати, що майно, викрадене у потерпілої виявлено, воно визнано речовими доказами та є арештованим, тому його слід їй повернути після скасування арешту. В такому разі матеріальна шкода не підлягає відшкодуванню, так як повернення викрадених речей та одночасне стягнення їх вартості з обвинуваченої є подвійною відповідальністю, що з огляду на положення ст.61 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, - є неприпустимим.
Щодо стягнення моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 , то суд вважає, що слід задовольнити ці вимоги потерпілої частково та стягнути з обвинуваченої 2000 грн. моральної шкоди, оскільки за змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Обвинувачена ОСОБА_4 визнала моральну шкоду у розмірі 2000 гривень, тому суд враховує положення ч.4 ст.206 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Даних про процесуальні витрати прокурором надано не було.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною за пред`явленим їй обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені ст.76 ч.1 п.1, п.2 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 30000 гривень матеріальної та 20000 гривень моральної шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.
Скасувати арешт, накладений на підставі ухвал слідчого судді від 26 травня 2020 року на майно, а саме на наступні речові докази: електричну дрель без маркування зеленого кольору із потертостями; органайзер (пластикова прозора прямокутна коробка) із наповненнями (болти, гайки, інше); органайзер (пластикова із прозорою кришкою прямокутна коробка) із наповненнями (болти, цвяхи, інше); закльопочник марки «ТОРЕХ» з прорезиновими ручками чорного кольору; фотоапарат марки «ФЭД-5» у коричневому футлярі; блок живлення «БП-1» із с/н року виробництва; одномісний гумовий човен з двома веслами в чохлі синього кольору; парашут помаранчевого кольору без маркування в паперовій коробці; електричну дрель марки «INTERCRAFT» МОДЕЛІ «Z1J-13» синього кольору; коробка пластикова з набором 10 штук сверл різних розмірів; пристрій зарядно-пусковий УПЗ-П-12-8.0; комплект свіч запалювання з маркуванням АУ17ДБРМ-1,0 в кількості 4 штук; комплект тормозних колодок марки «SP1044» в кількості 4 штук та після скасування арешту на майно повернути ці речові докази потерпілій ОСОБА_8 .
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою в той же строк з дня вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1