Провадження №: 1-кс/755/523/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

Представник власника тимчасово вилученого майна адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Клопотання мотивоване тим, що 06.10.2020 року в парку «Перемога» м. Київ, приблизно о 14:30, двоє осіб, які надали паспорти громадян України не на власне ім`я, заволоділи двома електросамокатами марки «NINEBOT», з яких зрізали треки, завантажили їх до автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , та поїхали у напрямку Чернігова, однак у подальшому були затримані працівниками поліції Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, які тимчасово вилучили вказаний автомобіль.

Власником вказаного автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 .

Власник майна неодноразово звертався до слідчого Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві зі зверненнями про повернення вказаного автомобіля у його власність, однак отримував відповідь про те, що автомобіль буде повернуто після проведення огляду. Однак до цього часу ніяких слідчих дій з автомобілем не проведено та транспортний засіб не повернуто.

У зв`язку з тим, що слідчий у кримінальному провадженні №0005284, внесеному до ЄРДР 06.10.2020 року, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна до суду не звертався, заявник вважає, що транспортний засіб марки «Skoda Octavia», який на праві власності належить ОСОБА_4 , є тимчасово вилученим майном, тому вказане майно підлягає негайному поверненню власнику.

Заявник ОСОБА_4 та представник заявника ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, представник заявника через канцелярію суду подала клопотання про розгляд скарги без їх участі та просила скаргу задовольнити.
Слідчий у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі, матеріали кримінального провадження слідчому судді не надала.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Дослідивши матеріали заяви, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчий Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005284 від 06.10.2020 року.

06.10.2020 року працівниками поліції Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУПН в Чернігівській області було тимчасово вилучено транспортний засіб «SKODA OKTAVIA» Д.Н.З. НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення, зеленого кольору, зареєстрований за ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 12.11.2020 року звернувся до Дніпровського ВП ГУНП в м. Києві з заявою про надання інформації з яких правових підстав був вилучений автомобіль «SKODA OKTAVIA» Д.Н.З. НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення, зеленого кольору, а також коли автомобіль буде повернуто його законному власнику.

Дніпровським управлінням поліції ГУНП у м. Києві було надано відповідь про те, що автомобіль буде повернуто власнику після огляду.

ОСОБА_4 зазначає, що автомобіль «SKODA OKTAVIA» Д.Н.З. НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення, зеленого кольору є його власністю, який він використовує для власних потреб та здійснює перевезення пасажирів в м. Ніжин, що є єдиним способом його заробітку.

Стаття 167 КПК України, встановлює, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а саме: за клопотанням слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано протягом 48 годин після вилучення майна, в іншому випадку вилучене майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучено.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160166, 170174 цього Кодексу.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Так, при винесенні даного рішення слідчий суддя приймає до уваги, що обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в матеріалах судового провадження за скаргою даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_4 належним йому майном.

За вказаних обставин позиція органу досудового розслідування щодо неповернення майна, а саме: автомобіля «SKODA OKTAVIA» Д.Н.З. НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення, зеленого кольору, його законному володільцю спростовується, тобто за встановлених обставин вбачається, що вилучене майно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, яку необхідно усунути шляхом зобов`язання повернути вилучене майно власнику, відповідно до п. 4 ст. 169 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні № 0005284 - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005284, повернути автомобіль «SKODA OKTAVIA» Д.Н.З. НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення, зеленого кольору, ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1