Справа 688/1934/20
№ 1-в/688/115/20
Ухвала
Іменем України
04 серпня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зняття судимості за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.08.2010р. В обґрунтування клопотання зазначив, що цим вироком він був засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 368, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в органах внутрішніх справ строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного майна, крім житла. Призначене покарання він відбував у Менській виправній колонії №91. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20.12.2012р. покарання замінено на більш м`яке покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік 11 місяців з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку. За місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, має стійкі правомірні вчинки в побуті, спілкуванні з оточуючими, у додержанні норм моралі, що свідчить про його виправлення. З дня звільнення його від відбування покарання пройшло більше половини строку погашення судимості. З урахуванням його поведінки і ставлення до праці, просив зняти з нього судимість.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник клопотання підтримали з тих же підстав, посилаючись на те, що ОСОБА_4 відбував виправні роботи в ФГ «Адріана» з 03.01.2013 по 28.02.2013, де характеризувався позитивно. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 22.02.2013 виправні роботи були замінені штрафом у сумі 1173 грн., які ним сплачені приблизно в березні 2013 року. На цей час проживає з батьком похилого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, в 2020 році порушував Правила дорожнього руху, за що двічі притягувався до адміністративної відповідальності, з 01.11.2019 по 01.06.2020 працював начальником охорони ТОВ «ОА «Орлан-Безпека», де характеризувався позитивно, на цей час не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, має інвалідність 2 групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС, має неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дострокове зняття судимості необхідне йому для працевлаштування.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази відбуття основного покарання, а саме сплати штрафу та докази того, що ОСОБА_4 зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 538 КПК України після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон України «Про Національне антикорупційне бюро України» № 1698-VІІ, яким було внесено зміни до ст. 91 КК України щодо заборони зняття судимостей до закінчення визначених ст. 89 КК України строків у випадках засудження за умисні тяжкі, особливо тяжкі та корупційні злочини, що мало місце у випадку з ОСОБА_4 , набрав чинності 25 січня 2015 року, а тому положення ч. 2 ст. 91 КК України, які погіршують становище особи, на нього не розповсюджуються, оскільки не мають зворотної дії в часі.

До даних правовідносин підлягає застосуванню, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, закон, в редакції, чинній на час ухвалення вироку.

Статтею 88 Кримінального кодексу України визначено, що особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Положення закону про судимість поширюються на весь строк відбування як основного, так і додаткового покарання, а у випадках, передбачених пунктами 5-9 статті 89 КК України - і на певний строк після відбуття покарання.

Відповідно до п. 8 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом 6 років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину. Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КК України, строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

Відповідно до статті 91 КК України якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.

Таким чином вказана норма може бути застосована за наявності таких обставин: особа після відбуття покарання зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, минуло не менш як половина строку погашення судимості.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 26.12.2003 "Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості" судам звернуто увагу на те, що дострокове зняття судимості відповідно до статті 91 КК України з повнолітньої особи, яка відбула покарання у виді обмеження або позбавлення волі, можливе тільки після закінчення не менше ніж половини строку погашення судимості, передбаченого статтею 89 КК України, і лише за умови, що судом буде встановлено, що ця особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення. У такому випадку суддя виносить мотивовану постанову про дострокове зняття судимості.

Зняття судимості є правом, а не обов`язком суду. Тому, якщо з урахуванням обставин справи суд дійде висновку, що особа не довела свого виправлення, він вправі відмовити у достроковому знятті судимості.

Судом встановлено, що вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.08.2010р., який набрав законної сили 25.10.2011р. ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368, ч. 2 ст. 368, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в органах внутрішніх справ строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного майна, крім житла.

Далі, постановою Менського районного суду Чернігівської області від 09.04.2012р. невідбута частина покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 замінена на обмеження волі строком на 2 роки 7 місяців 11 днів.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20.12.2012р. покарання у виді обмеження волі замінено на більш м`яке покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік 11 місяців з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 22.02.2013 виправні роботи були замінені штрафом у сумі 1173 грн.

У матеріалах справи відсутні докази сплати штрафу ОСОБА_4 за ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 22.02.2013. Як слідує з копії ухвали суду, підтвердити сплату штрафу неможливо у зв`язку із знищенням справи за закінченням строків зберігання.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні докази відбуття ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення займати посади в органах внутрішніх справ строком на 3 роки. Так, згідно з повідомленням органу пробації від 29.12.2015, що міститься в особовій справі ОСОБА_4 №01/2013, у зв`язку із закінченням строку покарання останній знятий з обліку 29.12.2015р.

Щодо відбуття додаткового покарання у виді конфіскації майна, крім житла, то відповідно до постанови державного виконавця Білогірського управління юстиції від 23.12.2010 виконавчий лист №1-144 від 27.08.2010 про конфіскацію всього майна, крім житла повернуто стягувачу на підставі ст. 38, п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Повторно виконавчий лист до стягнення не пред`являвся. Процесуальні витрати за проведення експертизи ОСОБА_4 сплачені, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2010.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на сторону, яка на них покликається; заявником та його захисником не надано доказів, які б повною мірою підтверджували виправлення ОСОБА_4 та слугували б підставами для дострокового зняття з нього судимості.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за ряд корисливих злочинів у сфері службової діяльності, що вказує на підвищену суспільну небезпечність вчинених ним діянь.

Надані ним пояснення в судовому засіданні та докази на обгрунтування заявленого клопотання, на переконання суду, не доводять виправлення засудженого.

Долучені до клопотання характеристики щодо ОСОБА_4 з попереднього місця роботи та проживання носять формальний характер. Відповідно з них неможливо зробити висновок про те, що останній зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, а долучені до клопотання довідки про склад сім`ї, перебування на обліку в центрі зайнятості, встановлення групи інвалідності та наявність неповнолітньої дитини не є самостійними підставами для дострокового зняття судимості.

Таким чином, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини у своїй сукупності не дають підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 4-5, 89-91 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 07 серпня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1