Дата документу 23.09.2020 Справа № 937/6324/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/6324/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/1052/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 23 вересня 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 3 вересня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК Україниза наступних обставин.

Так, 01.09.2020 о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проїзній частині вул. Центральна в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, рухався з боку вул. Науменка в напрямку вул. Дорожня зі швидкістю 120 км/год, чим перевищив максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті та створив небезпечну дорожню ситуацію, поставивши у небезпеку інших учасників дорожнього руху.
На шляху прямування водій ОСОБА_8 у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а також порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки, допустивши злочинну недбалість, маючи можливість запобігти наїзду, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в районі будинку АДРЕСА_2 виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 та двох неповнолітніх пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які рухались в зустрічному напрямку по узбіччю дороги. Внаслідок наїзду пішоходу ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці події, неповнолітнім ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження, з якими вони були шпиталізовані до лікарні.
Вказане кримінальне правопорушення 02.09.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002214 за ознаками кримінального правопорушення? передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.
02.09.2020 ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
02.09.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.
До слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчогопро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 . В клопотанні вказує на наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України щодо переховування від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів до 31 жовтня 2020 року, слідчий суддя вважав доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що в сукупності унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, зазначає, що рішення суду прийнято без урахування всіх фактичних обставин справи, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, слідчим не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити підозрюваному належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам, які носять формальний характер та жодним чином не доведені. Ризик переховування не доведений, оскільки підозрюваний не намагався втекти з місця події та знаходився на місці до приїзду поліції, отже він усвідомив що трапилось та не намагався уникнути відповідальності. Щодо ризику незаконно впливу на свідків, зазначає, що свідки, хоча і є мешканцями його села та знайомими, однак зазначене не доводить факту наявності такого ризику, оскільки підозрюваний в повному обсязі визнає свою винуватість. Крім того, відповідних заяв учасників кримінального провадження щодо впливу на них підозрюваного або третіх осіб не надано. Звертає увагу, що у підозрюваного міцні соціальні зв`язки, одружений і на його утриманні двоє малолітніх дітей 2011 р.н. та 2015 р.н., ОСОБА_8 раніше не судимий, близькі підозрюваного почали вчиняти дії направлені на відшкодування шкоди потерпілим. Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 3 вересня 2020 року, ухвалити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

Позиції учасників судового провадження.
Підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

В силу ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1, п. 5 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жодені з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На думку колегії суддів, рішення слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою прийнято з дотриманням вищезазначених норм національного та міжнародного законодавства.

Для з`ясування зазначених обставин судом вивчено матеріали провадження, вислухано з цього приводу думку сторін кримінального провадження.

Так, розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. На докази обґрунтованості пред`явленої підозри слідчий суддя послався в оскаржуваній ухвалі.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Вивчивши матеріали справи, судова колегія погоджується із встановленням слідчим суддею ризиків можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду і незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Наведені обставини задля запобігання вказаним ризикам вказують на недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому заявлений органом досудового розслідування та встановлений слідчим суддею ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є недоведеним, оскільки ініціатором клопотання не конкретизовано яким чином може здійснюватися таке перешкоджання з боку підозрюваного. Отже, таке обґрунтування, яке знайшло відображення у якості доведеного ризику у висновках слідчого судді, слід визнати припущеннями.

Обґрунтовуючи висновки з приводу застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років.
Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення може у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від суду, суд бере до уваги серйозність висунутого останньому обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України у сукупності із очікуваним покаранням.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також знайшов своє підтвердження, з урахування посилання слідчого на те, що потерпілі, свідки є знайомими підозрюваного ОСОБА_8 , мешкають у одному селі, а тому існує ймовірність незаконного впливу на них.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги сторони захисту стосовно необґрунтованості певних ризиків, передбачених ст. 177 КК України не знайшли свого підтвердження і під час перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

В апеляційній скарзі апелянтом не наведені аргументовані підстави на спростування висновків та рішення слідчого судді, а тому доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими відповідно до обставин, встановлених слідчим суддею.

Позитивні відомості щодо відсутності судимостей у ОСОБА_8 , стійких соціальних зв`язків не здатні спростувати висновки слідчого судді стосовно неможливості на даний час застосування відносно ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу.
На даній початковій стадії досудового розслідування запобіжний захід у виді тримання ОСОБА_8 під вартою слід визнати ефективним превентивним заходом задля досягнення дієвості кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 3 вересня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 31 жовтня 2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4