ЄУН 174/36/20
н/п 1-кп/174/32/2020
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
21 вересня 2020 року м.Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с.Дубово Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, освіта повна загальна середня, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 09 листопада 2019 року, приблизно о 21 годині 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1.88%) та керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , в темний час доби здійснюючи рух по сухому покриттю проїзної частини дороги вул. Промислової у м.Вільногірськ Дніпропетровської області з боку вул.Гагаріна у напрямку вул.Привокзальної, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, проявляючи злочинну самовпевненість, минаючи лівостороннє заокруглення проїзної частини дороги вул.Промислової, яке малося за напрямком його руху, при цьому слідуючи зі швидкістю не менш як 73-76 км/год., яка перевищує дозволену швидкість руху на даній ділянці дороги населеного пункту м. Вільногірськ, не врахував дорожню обстановку та не обрав безпечної швидкості руху свого транспортного засобу, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобілем «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 та приблизно о 21 год. 20 хв. 09 листопада 2019 року, поблизу будівлі № 22 по вул. Промисловій м.Вільногірськ, в стані бокового заносу, перетнувши зустрічну смугу руху, виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч відносно напрямку його руху, де правою боковою частиною здійснив наїзд на задню частину автомобіля марки «IVECO 3510», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебував у нерухомому стані за межами проїзної частини дороги вул. Промислової.
Після наїзду на автомобіль «IVECO 3510»водій ОСОБА_6 покинув місце пригоди.
Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. а), 12.4, 12.9. б), а також п. 12.1. Правил дорожнього руху України .
Невиконання водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажиру автомобіля «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 21 год. 20 хв. на передньому пасажирському місці автомобіля.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою відносно обвинуваченого на 60 днів мотивуючи тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а тому, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, відсутності у обвинуваченого постійного місця роботи та легальних джерел доходів, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який був підставою для обрання та продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшився, і запобігти даному ризику застосуванням до обвинуваченого менш суворих запобіжних заходів неможливо, просить продовжити обвинуваченому вказаний запобіжний захід на зазначений ним строк.
Захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечує, мотивуючи його не обґрунтованістю,надав письмове клопотання про заміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартої на інший, не пов`язаний із тримання під арештом, мотивуючи тим, що попередні рішення суду про застосування та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою прийняті без достатнього обґрунтування та при відсутності будь-яких доказів у необхідності подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 , а також ігнорування заявлених захистом клопотань стосовно запитів про стан здоров`я обвинуваченого та проведення відповідної судової експертизи, з посиланням на відсутність доказів того, що стан здоров`я обвинуваченого погіршився та розуміючи що такі докази захисту подати неможливо у зв`язку з перебуванням ОСОБА_6 в СІЗО, а ухвали суду 1-ї інстанції та суду апеляційної інстанції в частині проведення повного медичного обстеження ОСОБА_6 не виконанні.
При цьому, аргумент захисту про те, що ОСОБА_6 з моменту затримання перебуває на стаціонарному лікуванні у медичній частині СІЗО, в якому він утримується, навмисне викривляється та спотворюється з посиланням на лист Департаменту виконання покарань, відповідно до якого, обвинувачений може утримуватись в установі виконання покарань, при тому, що Дніпровська установа виконання покарань № 4, в якій утримується ОСОБА_6 , безпосередньо підпорядкована Департаменту з виконання покарань та іншої відповіді, на переконання захисту, до суду надійти не могло у зв`язку з тим, що Департамент з виконання покарань є зацікавленою особою у цьому випадку. За висновками проведеної у кримінальному провадженні судової експертизи, тілесні ушкодження, які отримав ОСОБА_6 в результаті ДТП є тяжкими, однак суд кілька разів продовжував тримання ОСОБА_6 під вартою без належного з`ясування стану здоров`я обвинуваченого, прийнявши аргументацію сторони обвинувачення, яка зводиться та ґрунтується виключно на припущеннях, без наявності будь-яких належних та допустимих доказів обставин, викладених прокурором в клопотаннях про продовження строків отримання ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_6 перебуває на лікуванні у медичній частині Дніпровської установи виконання покарань № 4 з моменту обрання йому запобіжного заходу, що і є, на думку захисту, підтвердженням того факту, що стан здоров`я обвинуваченого не покращився, і він потребує фахової медичної допомоги в умовах стаціонару медичного закладу, який має можливість надати повноцінне, ефективне лікування обвинуваченого за межами СІЗО. ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, скоїв кримінальне правопорушення вперше, на утриманні має неповнолітню доньку та престарілих батьків, одружений, має постійне місце проживання і сталі соціальні зв`язки, за місцем свого проживання характеризується виключно позитивно, впливати на свідків та на потерпілого обвинувачений не може, оскільки вони вже допитані судом, не має наміру та фізичної можливості переховуватись від суду, що свідчить про можливість запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, обранням більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому. На підставі ст.ст.50, 65, 66 КПК України, просить обрати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечує, підтримав клопотання захисника, мотивуючи тим, що в результаті отриманих в наслідок ДТП тілесних ушкоджень, він страждає на ряд захворювань, стан його здоров`я погіршується, однак належного лікування в умовах СІ він не отримує. Його медичне обстеження на підставі ухвали апеляційного суду до цього часу не проводилося, тому просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, що дозволить йому проходити лікування або вжити заходів щодо забезпечення його належного лікування в умовах слідчого ізолятору.
Прокурор проти клопотання захисника заперечує, мотивуючи тим, що попередня ухвала суду про продовження обвинуваченому запобіжного заходу переглянута судом апеляційної інстанції і залишена в силі, а обвинувачений знаходиться в медичній частині установи виконання покарань, де йому надається необхідне лікування.
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та заперечує проти клопотання захисника.
Вислухавши думку учасників справи, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника слід відмовити по наступним підставам.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, вчиненого по необережності, був затриманий в порядку ст.208 КПК України 10.11.2019 року.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.11.2019 р. відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08.01.2020 р., який продовжено тим самим судом до 29 січня 2020 року, та в послідуючому продовжено Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, останнього разу 27.07.2020 р. на строк до 24.09.2020 року.
Підставою для обрання та продовження вказаного запобіжного заходу слідчим суддею на досудовому слідстві та судом, слугувала наявність обґрунтованої підозри та в послідуючому пред`явлення ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та наявність доведеного ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливості переховування обвинуваченого від органів досудового слідства та суду, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його винуватості.
Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду.
Відповідно до ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Таким чином,враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину при обтяжуючих покарання обставинах, за який законом передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його винуватості, відсутності у обвинуваченого постійного місця роботи та легальних джерел доходів, суд дійшов висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який був підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшився, і запобігти вказаному ризику застосуванням до обвинуваченого менш суворих запобіжних заходів неможливо, судовий розгляд даного кримінального провадження триває, тому зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав та основоположних свобод (п.35 Рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції від 26.06.1991 р.), строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою слід продовжити на 60 днів.
Наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини, батьків похилого віку та постійного місця реєстрації, на що вказує сторона захисту, не спростовують існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Оцінюючи доводи сторони захисту щодо ігнорування судом заявлених захистом клопотань стосовно запитів про стан здоров`я обвинуваченого та потреби обвинуваченого у фаховій медичній допомозі в умовах стаціонару медичного закладу за межами СІЗО, суд вважає за необхідне зазначити, що на даний час об`єктивні дані щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого та необхідності його лікуванні поза межами установи виконання покарання відсутні, в судовому засіданні обвинувачений пояснив, що на даний час він перебуває на стаціонарному лікуванні в Дніпропетровській міській медичній частині № 4, а згідно з листом начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Дніпропетровській та Донецькій областях від 04.03.2020 р., останній в повному обсязі отримує симптоматичну терапію та за станом здоров`я може перебувати під вартою.
Однак , враховуючи, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31.08.2020 р. зобов`язано відповідний медичний підрозділ ДУ « Дніпровської установи виконання покарань провести медичне обстеження ОСОБА_6 та за його результатами вжити передбачені законами України заходи з лікування та реабілітації обвинуваченого в умовах тримання під вартою , про що повідомити Вільногірській міський суд, копію якої 04.09.2020 р. направлено на адресу філії ДУ ЦОЗ для виконання, однак відповіді судом на даний час не отримано, суд вважає за необхідно направити на адресу вказаної установи запит щодо результатів виконання вказаної ухвали суду та вжитих заходів щодо обстеження та лікування обвинуваченого.
При таких обставинах, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, у виді домашнього арешту, суд не вбачає.
Крім того, суд звертає увагу сторони захисту, що клопотання про зміну запобіжного заходу може бути подано захисником чи обвинуваченим в порядку ст.201 КПК України, а не ст.ст.50, 65, 66 КПК України, на підставі яких захисником подано дане клопотання , і які регламентують інші процесуальні питання.
Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини, суд, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, не визначає заставу у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 184, 193, 194, 197, 199, 201, 331 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора задовольнити, у задоволенні клопотання захисника - відмовити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на строк 60 днів, тобто до 19 листопада 2020 року включно.
Направити запит до філії Державної установи « Центр охорони здоров`я державної кримінально- виконавчої служби у Дніпропетровській та Донецькій областях медична частина № 4» щодо результатів виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 31.08.2020 р.
Строк дії ухвали - до 19 листопада 2020 р. включно.
На ухвалу на протязі 7 днів з дня її проголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1