Справа № 590/258/18
Провадження № 1-кп/590/4/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2020 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3
за участю сторони захисту: обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000318 від 28.12.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружба, Ямпільського району, Сумської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 11.01.2010 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.122 КК України до обмеження волі на строк 1 рік;
2) 21.02.2011 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69, ч.2 ст.186, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців;
3) 21.02.2012 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69, ч.2 ст.186, ст.69 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців;
4) 12.08.2014 року Ямпільським райсудом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до арешту на строк 6 місяців;

5) 21.07.2015 року Ямпільським райсудом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту на строк 6 місяців,

6) 18.10.2017 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн.,

7) 07.05.2018 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.;

8) 05.04.2019 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.369 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;
9) 11.11.2019 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;
10) 03.03.2020 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого пакувальником на молокозаводі в м. Ніжин, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
27.12.2017 року близько 00 год. 15 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного спёяніння, підійшов до господарства ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , де маючи умисел на таємне з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом перелізання через огорожу проник до двору господарства ОСОБА_7 , звідки таємно від оточуючих скоїв крадіжку виробів з металу, а саме: металевих труб в кількості 10 шт. довжиною близько 2 м кожна та різного діаметру: 2 труби діаметром 20 мм кожна, 3 труби діаметром 30 мм кожна та 5 труб діаметром 50 мм кожна, а також металевої бочки об`ємом 50 літрів, загальною вагою 60 кг, вартістю, згідно довідки-вартості за 1 кг чорного металу 4 грн. 80 коп., на загальну суму 288 грн., належних ОСОБА_7 , спричинивши останній матеріальні збитки на суму 288 грн.. Після скоєння злочину ОСОБА_4 з викраденим з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Крім цього, 01.02.2018 року близько 03 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_5 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, підійшли до господарства ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де маючи умисел на таємне з корисливих спонукань викрадення чужого майна, шляхом відкривання дверей у сарай, який розташований у дворі господарства ОСОБА_8 , проникли до даного сараю, звідки таємно від оточуючих скоїли крадіжку виробів з металу, а саме: буржуйки, дверцят для топки, дверцят для піддувала, колосників у кількості 6 шт., з`єднаних між собою, частин листового заліза, двох металевих ящиків, загальною вагою 62 кг, вартістю, згідно довідки-вартості за 1 кг чорного металу 5 грн. 00 коп., на загальну суму 310 грн., належних ОСОБА_8 , спричинивши останній матеріальні збитки на суму 310 грн.. Після скоєння злочину ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з викраденим з місця скоєння злочину зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним в судовому засіданні, вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 27.12.2017 року близько 00 год. 15 хв., він, перебуваючи у стані алкогольного спёяніння, підійшов до господарства ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , де шляхом перелізання через огорожу проник до двору господарства ОСОБА_7 , звідки скоїв крадіжку виробів з металу, а саме: металевих труб в кількості 10 шт. довжиною близько 2 м кожна та різного діаметру, а також металевої бочки об`ємом 50 літрів, загальною вагою 60 кг, після скоєння злочину він з викраденим з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. Крім цього, 01.02.2018 року близько 03 год. 00 хв., він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_5 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, підійшли до господарства ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом відкривання дверей у сарай, який розташований у дворі господарства ОСОБА_8 , проникли до даного сараю, звідки скоїли крадіжку виробів з металу, а саме: буржуйки, дверцят для топки, дверцят для піддувала, колосників у кількості 6 шт., з`єднаних між собою, частин листового заліза, двох металевих ящиків, належних ОСОБА_8 .. Після скоєння злочину він і ОСОБА_5 з викраденим з місця скоєння злочину зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи допитаним в судовому засіданні, вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що 01.02.2018 року близько 03 год. 00 хв., він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_4 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, підійшли до господарства ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом відкривання дверей у сарай, який розташований у дворі господарства ОСОБА_8 , проникли до даного сараю, звідки скоїли крадіжку виробів з металу, а саме: буржуйки, дверцят для топки, дверцят для піддувала, колосників у кількості 6 шт., з`єднаних між собою, частин листового заліза, двох металевих ящиків, належних ОСОБА_8 .. Після скоєння злочину він і ОСОБА_4 з викраденим з місця скоєння злочину зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Заслухавши пояснення обвинувачених, думку учасників судового провадження, за згодою обвинувачених, суд відповідно до ч.3 ст.26, ч.3 ст.349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинувачених, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують осіб обвинувачених, стосуються речових доказів.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинувачених, кожного окремо.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч.3.ст.185 КК України, що виразились у таємних викраденнях чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаних з проникненням у інше приміщення, сховище.

Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжкці), скоєному за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_6 не заперечував факти скоєння його підзахисним інкримінованих йому злочинів, просив суд з урахуванням всіх обставин справи суворо не карати.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, осіб винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжкі злочини, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.200), перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки, внаслідок вживання спиртних напоїв» (а.с.199), раніше судимий (а.с.206-207), посередньо характеризується за місцем мешкання (а.с.193), не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України є: рецидив злочинів, вчинення злочинів щодо осіб похилого віку, вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_5 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.213), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.213), раніше не судимий (а.с.214), посередньо характеризується за місцем мешкання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України є: вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, осіб обвинувачених, їх ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують їх покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити його з врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України. При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід визначити покарання, у виді позбавлення волі на певний строк, при цьому враховуючи вказані обставини, суд вважає, що покарання призначене ОСОБА_5 можливе із застосуванням ст.75 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Обрана підсудним міра покарання буде необхідною і достатньою для їх виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільні позови потерпілими в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись п.1, п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначеного вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 03.03.2020 року, та призначеним цим вироком, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 17.05.2019 року.

У строк покарання за цим вироком зарахувати ОСОБА_4 часткове відбуте ним покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 03.03.2020 року у виді позбавлення волі, з 17.05.2019 року по 08.09.2020 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

п.1.п.2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

п.2 ч.2 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази:

1.дві труби: одну трубу довжиною 159 см діаметром 50 мм, одну трубу довжиною 178 см діаметром 50 мм, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 вважати поветнутими потерпілій ОСОБА_7 ;

2.буржуйку, дверцята для топки, дверцята для піддувала, колосники у кількості 6 шт., з`єднані між собою, частини листового заліза та два металевих ящика, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 вважати повернутими потерпілій ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_1