ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000178 від 31 січня 2020 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпрі, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України -
ВСТАНОВИВ:

30 січня 2020 року приблизно о 16 годині 45 хвилин ОСОБА_5 перебував у квартирі АДРЕСА_3 , де в цей час виникла сімейна сварка між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які являються ОСОБА_5 співмешканкою та двоюрідною сестрою, відповідно.
Під час конфлікту потерпіла ОСОБА_4 та ОСОБА_6 почали між собою штовхатись та впали вдвох на підлогу тримаючи одна одну за одяг, у цей час у ОСОБА_5 , на ґрунті попередньо сформованих особистих неприязних відносин, раптово виник злочинний умисел спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Так, ОСОБА_5 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, передбачаючи настання можливих суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , діючи умисно, цілеспрямовано, з мотиву особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки у вигляді тілесних ушкоджень у потерпілої та бажаючи їх настання, завдав не менше одного удару правою ногою в область обличчя з правою сторони, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: саден правої половини обличчя, які відноситься до «легких» тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнав та пояснив, що 30.01.2020, приблизно о 17 годині 00 хвилин, на порозі квартири виник конфлікт між його дівчиною ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 . В ході конфлікту, коли вони почали штовхатися та впали на підлогу таким чином, що ОСОБА_4 була знизу та тримала ОСОБА_6 , яка була зверху. У цей час ОСОБА_7 , який є співмешканцем потерпілої, наніс декілька ножових поранень ОСОБА_6 . Аби забрати ОСОБА_6 додому, він наніс декілька ударів ОСОБА_4 . Коли він наносив удари потерпілій, теж отримав ножове поранення.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що є чоловіком потерпілої та проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений є двоюрідним братом потерпілої та проживає у сусідній квартирі. 30 січня 2020 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, свідок вийшов із дідусем ОСОБА_8 на вулицю. В цей час обвинувачений ОСОБА_9 почав щось кричати з вікна, потім спустився на вулицю та вимагав, щоб до нього приїхала теща свідка. Після цього ОСОБА_10 , яка є матір`ю обвинуваченого, вийшла до перегородки, щоб поговорити з обвинуваченим. Під час спілкування вони сварилися. Потім ОСОБА_10 забігла до квартири свідка та зайшовши на кухню продовжувала сварку. Обвинувачений теж зайшов до коридору їх квартири. Свідок, його дружина та ОСОБА_4 почали виганяти з квартири обвинуваченого. У цей момент до квартири забігла співмешканка обвинуваченого ОСОБА_6 та схопила ОСОБА_4 за волосся, поваливши її на підлогу. Обвинувачений спочатку вдарив свідка, а потім декілька разів ногою вдарив ОСОБА_4 . Під час сварки свідок обвинуваченого не бив.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . обвинувачений та потерпіла є його внуками. 30 січня 2020 року був вдома та почув шум, коли вийшов до коридору, побачив, що потерпіла ОСОБА_4 була на підлозі, зверху неї була ОСОБА_6 , яка є співмешканкою обвинуваченого. В цей час ОСОБА_5 вдарив потерпілу ногою, потім ОСОБА_7 вигнав ОСОБА_6 та обвинуваченого з квартири. ОСОБА_5 під час сварки ніхто не тримав та не бив. Обвинувачений бив потерпілу навмисно.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що є цивільною дружиною обвинуваченого. 30 січня 2020 року перебувала з обвинуваченим вдома. До них постукала мати обвинуваченого ОСОБА_10 та вони з обвинуваченим пішли курити на веранду. Вона у цей час перебувала в квартирі, чула їх розмову. Приблизно через п`ять хвилин в їх розмову хтось вмішався і вони почали говорити голосно. Коли вийшла з квартири, побачила обвинуваченого з матір`ю, які розмовляли, а з квартири АДРЕСА_4 на свідка вибіжала ОСОБА_4 та почала проганяти свідка, у зв`язку із чим почався конфлікт та бійка в ході якої ОСОБА_4 опинилася на підлозі, а ОСОБА_6 була зверху потерпілої. Обвинувачений в цей час був позаду них. Коли під час бійки ОСОБА_5 намагався підняти свідка, вдарив останню по голові, а ОСОБА_4 вдарив ногою в плече. ОСОБА_11 наносив удари свідку та вдарив її ножем. Свідок нікому тілесних ушкоджень не наносила. Коли свідок разом з обвинуваченим повернулася до своєї квартири, почали викликати швидку допомогу та поліцію.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що є матір`ю обвинуваченого, а потерпіла ОСОБА_4 є її племінницею. 30 січня 2020 року розмовляла з обвинуваченим у тамбурі квартири. На їх голосну розмову вийшла потерпіла зі своїм чоловіком, а потім вийшла ОСОБА_6 та почався конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_4 затягнула до коридору своєї квартири ОСОБА_6 де в них почалася бійка. Після чого вибіг ОСОБА_7 , з ножем та поранив ним ОСОБА_6 . Свідок стала між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , щоб він не поранив останнього. Обвинувачений вдарив ОСОБА_4 ногою, щоб забрати ОСОБА_6 , яка була поранена. Коли намагався забрати ОСОБА_6 обвинувачений отримав поранення ножем від ОСОБА_7 .
Довідками з КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР щодо звернення ОСОБА_4 до приймального відділення лікарні.
Висновком судово-медичного експерта №824 за результатами обстеження ОСОБА_4 , відповідно до якого за даними медичної документації у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден правої половини обличчя, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.03.2020 за участю потерпілої ОСОБА_4 та фото таблицею до нього, у ході проведення якого потерпіла вказала на обставини кримінального правопорушення та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_4 №906е, відповідно до якого за даними медичної документації у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден правої половини обличчя. виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів).
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою у травматологічний пункт 6 МКЛ, тобто можливо і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові.
Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.
Виявлені у неї тілесні ушкодження спричиненні в короткий проміжок часу.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що їй було спричинено не менш як однієї механічної дії тупого твердого предмету (предметів).
Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, а також відсутність останніх на інших виступаючих частинах тіла, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту.
Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 в області правої половини обличчя не суперечить механізму їх утворення на який вказує остання в ході проведення слідчого експерименту.
Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, тобто умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

Суд критично ставиться до заперечень провини обвинуваченим і розцінює його покази як спосіб захисту і намагання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки покази ОСОБА_5 спростовуються показами свідків, допитаних в судовому засіданні, яким у суду підстав не довіряти немає, сукупністю письмових доказів, досліджених в судовому засіданні зібраних відповідно до норм чинного законодавства.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який раніше не судимий, міцних соціальних зв`язків не має, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 буде покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ст.100 КПК України, речові докази: речовину бурого кольору з собачого ліжка та з порогу квартири, змиви з рук ОСОБА_4 , два кухонні ножі слід знищити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Речові докази: речовину бурого кольору з собачого ліжка та з порогу квартири, змиви з рук ОСОБА_4 , два кухонні ножі знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1