Провадження № 11-кп/824/3393/20 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
іменем України
10 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 19.08.2020 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючий судимості відповідно до ст. 89 КК України,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 20.03.2020 року приблизно о 19год. 05 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні хостелу, на сходовому майданчику, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до Матер` ОСОБА_10 , вступив у словесний конфлікт, в ході якого умисно, протиправно, з метою нанесення тілесних ушкоджень Матер` ОСОБА_11 , не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків у вигляді настання смерті останнього, хоча повинен був і міг їх передбачити, не розглядаючи настання смерті ОСОБА_12 як один із можливих наслідків своєї поведінки у вигляді злочинної недбалості, наніс один удар кулаком руки в область голови останнього. Від отриманого удару, Матер` ОСОБА_13 впав на сходовий майданчик, вдарившись потилицею, втратив свідомість. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 потерпілому Матер` ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно- мозкової травми: крововиливів у м`які покрови голови в потиличній ділянці; перелому луски та основи потиличної кістки; перелому пазухи та малих крил основної кістки, верхньої стінки лівої очниці та зони півнячого гребеня; крововиливів під тверду та м`які оболонки головного мозку, крововиливу над твердою оболонкою мозку в потиличній ділянці, крововиливів в тканину основи лобних часток мозку, в мозочок та шлуночки мозку; забоїв і саден на обличчі; синця на задній поверхні лівої кисті. З місця події Матер`ОСОБА_13 госпіталізовано до лікувальної установи Київської міської клінічної лікарні №17, де останній помер від отриманих 20.03.2020 року травм, не приходячи до свідомості.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду першої інстанції, та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, в розумінні положень ст. 69 КК України або інший вид покарання - обмеження волі та застосувати до нього ст. 75 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що суд першої інстанції приззначив надто суворе покарання та не врахував обставини, які пом`якшують його покарання, а саме визнання вини, характеризуючи дані, до вчинення злочину був офіційно працевлаштований, на утриманні має матір, яка є пенсійного віку, дружину та дочку, яка є студентом, а також згоден на відшкодування матеріальних та моральних збитків.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, потерпілої та її представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
За змістом положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_9 покарання.
Дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 119 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.
Що стосується доводів обвинуваченого про суворість призначеного покарання та неврахування судом при призначенні покарання інших даних, які пом`якшують його покарання, колегія суддів доходить такого висновку.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не має судимості відповідно до ст. 89 КК України, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується посередньо як особа яка зловживає алкогольними напоями, поводить себе агресивно і аморально, не працює, також враховано обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують.
Крім того, проаналізувавши усі обставини, які повинні враховуватися судом при призначенні покарання в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків як щодо виду та розміру покарання, так і щодо не можливості виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без його ізоляції від суспільства.
З огляду на викладене, доводи обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції при призначенні йому покарання визнаннян вини, на що посилається апелянт в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання, що підтверджується змістом самого вироку.
Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, - на утриманні має матір, яка є пенсійного віку, дружину та дочку, яка є студентом, то, на думку колегії суддів, вони є безпідставними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин матеріали справи не містять.
При цьому, визначаючи вид та розмір покарання, суд першої інстанції, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин його визнання вини, думки потерпілої, дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 119 КК України.
Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, врахувавши характер, тяжкість та суспільну небезпеку скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, характер його дій та спосіб вчинення злочину, відомості про особу обвинуваченого та інші наявні у провадженні дані, які його характеризують, вмотивовано обрав ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених ч. 1 ст. 119 КК України, і з таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає законних підстав для його зміни, як про те просить обвинувачений в поданій апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 19.08.2020 року стосовно ОСОБА_9 без змін.
Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня проголошення в касаційному порядку до Верховного Суду, засудженим ОСОБА_9 , який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: