1Справа № 335/9085/20 1-кс/335/4564/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, дітей на утриманні не має, освіта вища, працює на посаді слюсаря-монтажника в ТОВ «Промінтех ЛТД», зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2020 на адресу суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні № 0002364 від 26.10.2020, в якому зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи особою раніше засудженою за вчинення корисливого злочину, судимість за який у встановленому порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знову вчинив новий злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин. Так, 25 жовтня 2020, приблизно о 20:30, ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи у руці наявний у нього ніж, наніс 1 удар вказаним ножем в область черева потерпілого ОСОБА_8 , чим згідно довідки з КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 25.10.2020, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: ножового проникаючого поранення черевної порожнини с ушкодженням внутрішніх органів, яке кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Посилаючись на обґрунтовану підозру, на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів з утриманням у Запорізькому СІЗО № 10.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просить його задовольнити. Зазначив, що підозра є обґрунтованою, підтверджується відповідними доказами, наявні ризики, які передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Також зазначив, що інший запобіжний захід не забезпечить виконання процесуальних обов`язків підозрюваним ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував. Вважає, що підтверджень того, що саме ОСОБА_5 скоїв вказані дії, матеріали кримінального провадження не містять, оскільки, зокрема, показання свідків, які були очевидцями та покладені в основу підозри, не вказують на те, що саме ОСОБА_5 наніс ножове поранення потерпілому. Також, зазначив, що сама лише тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному не може бути підставою для застосування самого суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. У зв`язку з чим вважає, що до підозрюваного цілком можливо застосувати домашній арешт. При цьому, просить суд врахувати, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно працевлаштований, має місце реєстрації та проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи, раніше під вартою не перебував. Також вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків зазначених у клопотанні, які на його думку, взагалі не існують. Таким чином, вважає клопотання необґрунтованим, ризики не доведеними належним чином та достатніми доказами, а тому клопотання не підлягає задоволенню. З огляду на вищевикладене, просить застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту. Правові обґрунтування своїх доводів викладено у письмових заперечення, які долучено до матеріалів клопотання.

В судовому засіданні було опитано матір підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_9 , яка пояснила, що має у власності квартиру (надано копію договору купівлі-продажу квартири від 11.08.2016), в якій проживають: вона, її чоловік та їх син ОСОБА_5 , позитивно характеризує свого сина, зазначила, що офіційно працює та має відповідний дохід у вигляді заробітної плати, та бере на себе зобов`язання щодо контролю виконання її сином покладених судом обов`язків, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні допитано у якості свідка ОСОБА_10 , який є батьком потерпілого, та який пояснив, що на нього та його сина ОСОБА_8 , здійснюється тиск зі сторони родичів підозрюваного (мати ОСОБА_5 хоче домовитись та пропонує матеріальну допомогу на лікування сина). Зазначив, що його син та він особисто, не готовий до спілкування з останніми з приводу відшкодування шкоди. Вважає, що пропозиція про відшкодування матеріальної шкоди, це тиск на нього. Також пояснив, що зі сторони родичів підозрюваного погроз на його адресу не поступало.

В судовому засіданні допитано у якості свідка ОСОБА_11 , яка була очевидцем подій 25.10.2020, та яка пояснила, що вона не бачила, що саме ОСОБА_12 наніс удар ножем потерпілому. Також пояснила, що вона та ОСОБА_5 знайомі чотири місяці, з яким вона зустрічається. Підозрюваного ОСОБА_5 характеризує позитивно. При цьому пояснила, що у відділенні поліції на неї здійснювався тиск з боку працівників поліції, які погрожували їй відрахуванням із закладу, в якому вона навчається, у разі якщо вона не надаватиме потрібних показів. У зв`язку з чим, нею було подано відповідну скаргу до відповідних органів, яку було оглянуто у судовому засіданні.

В судовому засіданні допитано у якості свідка ОСОБА_13 , яка була очевидцем подій 25.10.2020, та яка пояснила, що ОСОБА_5 є хлопцем її подруги, знайома з ним близько чотирьох місяців, характеризує підозрюваного позитивно. Також зазначила, що вона не бачила нанесення саме ОСОБА_12 удару ножем потерпілому. Бійку бачила частково, а ніж, який був у крові (лежав у траві), це ніж іншої особи на ім`я ОСОБА_14 . Також пояснила, що на неї здійснювався тиск працівниками поліції, які погрожували відрахуванням із закладу, в якому вона навчається, протокол її допиту для ознайомлення їй не надали та примусили підписати. Стверджує, те що написано в протоколі її допиту їй невідомо та вона вважає неправдою.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, документи надані стороною захисту, які характеризують особу підозрюваного, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, пояснення матері підозрюваного та пояснення свідків, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002364 від 26.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

25 жовтня 2020 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

26 жовтня 2020 року, ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Виходячи з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин. Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

З цього приводу, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого факти, які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчинення злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Органом досудового розслідування шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 5 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Досліджуючи вказане, слідчий суддя приходить висновку, що таких доказів суду не було надано, а лише зазначення в клопотанні про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 так і залишилось не підтвердженим ініціаторами клопотання.

Таким чином, в судовому засіданні прокурор довів суду, що підозра повідомлена підозрюваному ОСОБА_5 , є обґрунтованою, що відповідає обставині встановленій в п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України та існує ризик переховування від органів досудового слідства або суду, що відповідає обставинам встановленим в п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, але раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання та реєстрацію, неодружений, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи. Вказані обставини підтверджені належними доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Враховуючи характер висунутої підозри, а також відсутність достатніх даних про наявність з його сторони спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє в задоволенні клопотання.

Отже, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, а також беручи до уваги відомості щодо особи підозрюваного, які зазначені вище, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленим в суді ризикам, відповідає особі підозрюваного, та є обґрунтованим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується також необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому слідчий суддя, враховуючи відповідні вимоги ч. 5 ст. 194 КПК України, вважає, що на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193,194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти в залі суду та доставити до місця проживання.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді - до 26 грудня 2020 року включно.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення цього строку, на який до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1