233 № 233/4471/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000801 від 17 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
05 жовтня 2020 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000801 від 17 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 оскільки ОСОБА_5 може переховуватися від суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам. Вказані ризики виправдовують продовження обраного запобіжного заходу.
Враховуючи вищевикладене та особу обвинуваченого, прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо клопотання прокурора. Просив застосувати щодо обвинуваченого цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав захисника.
Обговоривши з учасниками судового провадження заявлене прокурором письмове клопотання, суд дійшов до наступного висновку.
20 жовтня 2020 року ОСОБА_5 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Під час судового розгляду судом встановлено, що надане прокурором клопотання доводить обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурором доведено, що підставами вважати, що в кримінальному проваджені існують ризики, передбачені у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вищезазначені ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, тому наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування, оскільки він не має стійких соціальних зв`язків, не працює, неодружений, постійного місця проживання не має;
Також останній, будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення у тому числі умисних, корисливих, тяжких злочинів, після засудження за попередньою судимістю 16 жовтня 2019 року та направлення до суду відносно нього обвинувального акту за ч. 2 ст. 309 КК України по якому рішення не прийнято, на шлях виправлення не став та через короткий проміжок часу знов обвинувачується у вчиненні умисного, корисливого, нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що свідчить про те, що він схильний до продовження злочинної діяльності та може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , його можливість переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, на думку суду, є підставою для обрання ОСОБА_5 саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.
При цьому, наявність захворювання у ОСОБА_5 та те, що він знаходиться на лікуванні в санчастині в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» не може бути безумовною підставою для не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це не спростовує висновки про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії передбачені ст. 177 КПК України, та є обґрунтовані, достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені вказаною статтею, на які вказує прокурор.
Згідно розділу 10 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14червня 2019року №1769/5 - Відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина. Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
З огляду на викладене застосування запобіжного заходу не позбавляє обвинуваченого можливості отримувати своєчасну медичну допомогу.
Вищезазначені ризики виправдовують обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд на теперішній час не встановив.
При цьому суд вважає, що застосування даного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, враховуючи наявність підстав, передбачених пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, та що більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , з метою запобігання ОСОБА_5 переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_5 , не даючи оцінки доказам, враховуючи, що прокурором в підготовчому судовому засіданні доведені всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 182 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тож, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України слід призначити заставу у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 21 020 грн., поклавши на ОСОБА_5 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.
Інших клопотань сторонами кримінального провадження не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 182-183, 314-317, 334, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Власівка, Краснодонського району, Луганської області задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Власівка, Краснодонського району, Луганської області, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, строком на 60 днів по 22 січня 2021 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_5 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)».
Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 10 (десяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 21 020 (двадцять одна тисяча двадцять) гривень.
У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язок прибувати на виклики до суду із встановленою періодичністю; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками та іншими особами, причетними до даного кримінального правопорушення; не вчиняти інших правопорушень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 .
Копію ухвали надіслати/вручити учасникам судового провадження негайно після її оголошення.
На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1