Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/1/21
Провадження № 1-кс/572/9/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Сарни заяву судді Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_6 про самовідвід у кримінальному провадженні №0000625 за обвинувальним актом Сарненської районної прокуратури Рівненської області стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

в с т а н о в и в :

В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000625 за обвинувальним актом Сарненської районної прокуратури Рівненської області стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

04.01.2021 р. головуючим у справ, суддею Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_6 , посилаючись на п. 4 ч. 1, ст..75 КПК України, заявлено самовідвід у справі з тим підстав, що у останнього є кум ОСОБА_7 , з яким (та його сім`єю) регулярно та постійно спілкується, гостює за місцем його проживання, а потерпілим у даній справі є тесть ОСОБА_7 .

В судовому засіданні засіданні прокурор заяву підтримав, просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 висловив невизначену позицію щодо заяви.

Обвинувачений ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду заяви в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили,.що не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши доводи та підстави заяви, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року,у справі №5-15п12).

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Суддя місцевого суду здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом (ст. 23 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Статтею 75 КПК України встановлено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Так, згідно ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він не є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на яку посилається суддя у заяві про самовідвід, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Суд вважає за необхідне зазначити, що подання заяви про самовідвід повинно містити обставини, які б поза розумним сумнівом могли б свідчити про наявність підстав для відводу судді, як і обґрунтовані обставини, передбачених Кримінально - процесуальним законом, яких суддею у заяві не наведено.

Єдина наведена обставина, про те, що у судді ОСОБА_6 є кум ОСОБА_7 , з яким (та його сім`єю) регулярно та постійно спілкується, гостює за місцем його проживання, а у ОСОБА_7 є тесть, який є потерпілим у даному провадженні, навіть виходячи з того, що ОСОБА_7 та потерпілий у кримінальному провадженні ОСОБА_8 мають різні сім`ї та різні місця проживання значно віддалені територіально одне від одного, не може бути єдиною безсумнівною чи беззаперечною правовою підставою для задоволення заяви про самовідвід.

Відповідно, дійсних обставин щодо особистої зацікавленості або упередженості судді заява про самовідвід не містить.

Враховуючи, те що підстав для відводу судді, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, у заяві про самовідвід не наведено, таких підстав не встановлено і під час розгляду заяви судді про самовідвід, що свідчить про відсутність правових підстав, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні такої заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, з урахуванням ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви судді Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_6 про самовідвід у кримінальному провадженні №0000625 за обвинувальним актом Сарненської районної прокуратури Рівненської області стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя