В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Молодецьке Маньківського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

13.09.2020 близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився по вул. Київський Шлях, м. Бориспіль, Київської області. Проходячи біля будинку № 24 ОСОБА_4 , помітив у дворі вищевказаного будинку припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2101» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1980 року випуску, який належить ОСОБА_6 . В цей же час у останнього виник злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобіль марки «ВАЗ 2101» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, в супереч волі власника, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання шляхом розбиття цеглиною переднього бокового пасажирського скла, відчинив водійські двері автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 12280,00 грн., та сів до вказаного автомобіля, де за допомогою з`єднання дротів завів його і тим самим незаконно заволодів транспортним засобом. Таким чином, отримавши можливість керувати вказаним транспортним засобом ОСОБА_4 поїхав на ньому до виїзду з м. Борисполя в напрямку м. Переяслава, де в подальшому був зупинений працівниками поліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину та показав, що дійсно 13.09.2020 близько 23 год. 00 хв., він знаходився по вул. Київський Шлях, 24 в м. Бориспіль, Київської області помітив у дворі вищевказаного будинку припаркований автомобіль червоного кольору. Шляхом розбиття цеглиною переднього бокового пасажирського скла, відчинив водійські двері автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 та сів до вказаного автомобіля, де за допомогою з`єднання дротів завів його і поїхав на ньому до виїзду з м. Борисполя в напрямку м. Переяслава, де в подальшому був зупинений працівниками поліції. Обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що ним добровільно відшкодовано завдані потерпілому збитки.

Обвинувачений та прокурор не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України. Таку правову кваліфікацію його дій суд вважає правильною.

У судовому засіданні обвинувачений визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчинених злочинів, у зв`язку із чим, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину суд визнає обставинами, які пом`якшують його покарання. Крім того, судом враховано, що потерпілий у своїй письмовій заяві підтвердив, що ОСОБА_4 добровільно відшкодував йому шкоду, а тому добровільне відшкодування завданого збитку судом визнається обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що обвинуваченим вчинено нетяжкий злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту. Обвинувачений раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, згідно медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога він не перебуває, а згідно довідки сільської ради та характеристики від сусідів характеризується позитивно. Встановлено що ОСОБА_4 має непогашену та незняту судимість. Так, вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2020 р. ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 407, ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 450 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7650 грн., який сплачений повністю.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Отже, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2020 р., шляхом застосування принципу одночасного застосування покарань і самостійного їх виконання, слід призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, а також покарання у виді штрафу в розмірі 450 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У строк остаточного покарання слід зарахувати відбуте повністю ОСОБА_4 покарання у виді штрафу за попереднім вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2020 р.

У судовому засіданні прокурор, захисник та обвинувачений просили суд застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від реального відбування покарання з випробуванням.

За змістом ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

У справі, що розглядається, судом враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема характер його діяння, наслідки які настали та могли настати, обстановку і спосіб, місце і час вчинення заволодіння автомобілем. Також, суд зважає на форму, вид і ступінь вини обвинуваченого, обставини, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення та характеризують поведінку останнього під час вчинення кримінального правопорушення та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема, що він являється особою молодого віку, а також те, що останній в судовому засіданні засудив свій вчинок, що свідчить про усвідомлення власної протиправної поведінки. При цьому, на думку суду попередні судимості обвинуваченого самі по собі не свідчать про його підвищену суспільну небезпечність на момент розгляду справи і не можуть бути єдиною підставою для ізоляції його від суспільства.

Окремо суд звертає увагу на позицію потерпілого, яка викладена в його письмовій заяві від 10.10.2020 р. у якій зазначено про повернення йому всього викраденого майна, повного відшкодування завданого збитку, відсутність претензій до обвинуваченого. В цього контексті суд звертає увагу на те, що згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого.

Отже, суд приходить до висновку, що усі вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном два роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, а саме: транспортний засіб марки «ВАЗ 2101» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1980 року випуску повернути ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «HUAWEI» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 повернути ОСОБА_4 ; рюкзак сірого кольору з написом «EXPLORATION» із чорною маскою, кофтою сірого кольору, штанами спортивними сірого кольору з написом «adidas» - знищити.

Крім того, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 1634,50 грн.

Клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не заявлялося.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2020 р., шляхом застосування принципу одночасного застосування покарань і самостійного їх виконання, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, а також покарання у виді штрафу в розмірі 450 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7650 грн.

У строк остаточного покарання зарахувати відбуте повністю ОСОБА_4 покарання у виді штрафу за попереднім вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.09.2020 р.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном два роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме: транспортний засіб марки «ВАЗ 2101» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 1980 року випуску повернути ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «HUAWEI» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 повернути ОСОБА_4 ; рюкзак сірого кольору з написом «EXPLORATION» із чорною маскою, кофтою сірого кольору, штанами спортивними сірого кольору з написом «adidas» - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 1634,50 грн.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2020 (№359/7381/20, 1-кс/359/1947/2020) - скасувати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1