Лисянський районний суд Черкаської області
Справа № 700/960/20
Провадження 1-кп/700/148/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000070, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 листопада 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лисянка Лисянського району Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та житель АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за таких встановлених досудовим розслідуванням обставин.
Так, відповідно до виконавчого листа Лисянського районного суду Черкаської області від 06.04.2016 №2/700/108/16 ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 09.03.2016, до повноліття дітей.

Знаючи про необхідність сплати аліментів ОСОБА_2 маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання не сплачував аліменти порушуючи вимоги ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст.80 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, та, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Будучи працевлаштованим бетонярем в ФОП « ОСОБА_6 » виплати аліментів не проводив, іншої допомоги на утримання дітей не надавав.

ОСОБА_2 рішення суду не виконував, і таким чином, умисно злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання малолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з 01.06.2020 по 30.09.2020 в сумі 11862,68 гривень, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України, з урахуванням положень параграфа 1 Глави 30 Кримінального процесуального кодексу України.
В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта додано письмову заяву підозрюваного ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника ОСОБА_7 , в якій ОСОБА_2 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, він беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.
У вказаній заяві захисником ОСОБА_7 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Також до обвинувального акта додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_8 , у якій вона зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_7 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має місце реєстрації, раніше не судимий.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, а саме у виді громадських робіт.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_2 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов не пред`являвся. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ч. 2 ст. 124, ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.
Призначити ОСОБА_2 покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Лисянський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1