Справа № 473/1245/20
Номер провадження1-кп/473/214/2020
Категоря: ч.2 ст.185 КК України
ВИРОК
іменем України
"27" липня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нововасилівка Єланецького району Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, сімейний стан не одружений, на утриманні дітей не має, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1. 21.02.1995 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ст.17 - ч.3 ст.140 КК України в редакції 1960 року до 03 років 06 місяців позбавлення волі,

2. 10.07.1996 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ст.86 1, ст.44 КК України до 2 років виправних робіт з утриманням в дохід держави 20% доходу щомісяця,

3. 14.04.1998 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.81, ст.44 КК України в редакції 1960 року до 03 років 02 місяців позбавлення, звільненого з місця відбування основного покарання 24 жовтня 2000 року умовно достроково за постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2000 року із застосуванням ст.52 КК України в редакції 1960 року на невідбутий строк 07 місяців 22 дні,

4. 28.04.2001 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.196 КК України до 06 місяців позбавлення волі,

5. 21.11.2001 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 03 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 02 роки,

6. 21.12.2004 року Братським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України до 02 років 06 місяців позбавлення волі, звільненого з місця відбування основного покарання 17 жовтня 2006 року умовно достроково в порядку ст.81 КК України за ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2006 року на невідбутий строк 08 місяців 15 днів,

7. 24.10.2007 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.187, ст.71 КК України до 07 років 01 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна, звільненого з місця відбування основного покарання 14 грудня 2014 року після повного відбування основного покарання,

8. 01.12.2015 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.309 КК України до 01 місяця арешту,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

02 жовтня 2019 року в період часу з 10 годин 30 хвилин до 18 годин 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 проїжджаючи на автомобільному транспорті повз села Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області помітив неподалік села на пасовищі припнуту ворону кобилу.

В цей час, у обвинуваченого ОСОБА_7 виник прямий умисел на її викрадення, реалізуючи який, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_7 відв`язав свійську ворону кобилу дев`ятнадцяти річного віку вартістю сім тисяч гривень, яка належала потерпілій ОСОБА_5 та таємно викрав її, тобто осідлав кобилу та попрямував на ній в сторону Єланецького району Миколаївської області, розпорядившись нею на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму сім тисяч гривень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину повністю у вчиненні даного злочину та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах. Він погодився з вартістю вороної кобили, яку він таємно викрав з пасовища поблизу села Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області, і даний факт мав місце 02 жовтня 2019 року в денний час доби.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_7 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є вчинення злочину шодо особи похилого віку.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпеку та дані про його особу.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_7 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що за місцем проживання він характеризується задовільно, не перебуває на диспансерних обліках лікарів нарколога та психіатра комунального некомерційного підприємства «Єланецька центральна районна лікарня», має низку непогашених судимостей, із яких шість судимостей за вчинення кримінальних правопорушень проти власності. /а.к.п. 33 41/.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також наявності обставини, що обтяжує покарання, а також позицію сторони захисту та потерпілої стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , які вважали за можливе призначити основне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_7 міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Вказані вище вимоги кримінального закону стороною захисту та потерпілою ОСОБА_5 при обґрунтуванні можливості призначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_7 міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, не дотримані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті /санкцією частини статті/ Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Наявність низки непогашених судимостей, в тому числі і за вчинення тяжких злочинів проти власності, за які обвинувачений ОСОБА_7 відбував покрання в місцях позбавлення волі, та знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності в період встановленому йому строку адміністративного нагляду після відбуття покарання та звільнення з місця позбавлення волі, на переконання суду, жодним чином не свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки для потерпілої та інші обставини, врахувавши думку сторони захисту та потерпілої ОСОБА_5 , які просили призначити основне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з іспитовим строком випробування, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 повинно бути призначено основне покарання в виді позбавлення волі, в межах даного виду покарання, встановленого санкцією ч.2 ст.185 КК України.

Суд вважає, що даний вид основного покарання в виді позбавлення волі відносно обвинуваченого ОСОБА_7 буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд не знаходить підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням вимог ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд виходить також із змісту досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до висновку якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, в тому числі і для окремих осіб. На думку органу пробації, застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції /а.к.п. 43 44/, а також із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання в виді 02 /двох/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», обчислюючи строк відбування основного покарання з 27 липня 2020 року, тобто з моменту винесення вироку, зарахувавши в строк відбування основного покарання тримання його під вартою з 24 липня 2020 року по 26 липня 2020 року включно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1