КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

06 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участі:
прокурора ОСОБА_8
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2020 задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України, строк тримання під вартою до 23 жовтня 2020 року включно.
Постановляючи вказану ухвалу суд зазначив, що перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування є вагомим, більш детальну оцінку яким суд надасть в ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів, однак на даній стадії судового розгляду цього достатньо для обрання обвинуваченим раніше застосованих до них запобіжних заходів.
Також, судом врахована міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, а усвідомлення обвинуваченими цієї обставини, переконливо дає підстави вважати, про існування наступних ризиків, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків.
На переконання суду, саме застосування до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 протягом всього досудового розслідування запобіжних заходів забезпечило ненастання зазначених та інших ризиків.
Інші ризики на які послався прокурор, суд визнав недоведеними, оскільки, на даний час всі речові докази, якими обґрунтовується висунуте обвинувачення, зібрані, а тому ризик сховати або спотворити будь-які речі чи документи, на даний час перестав існувати.
Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_7 , перебування його у шлюбі, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, постійного місця проживання, роботи, наявність численних подяк та нагород за волонтерську діяльність, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.
А тому, суд, не вбачає підстав для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу у в вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання, щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_7 .
Врахувавши, що відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, суд не розглядав питання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Окрім того, долучені захисниками ОСОБА_7 заяви осіб, які виявили бажання особисто поручитися за обвинуваченого, не містять документів на підтвердження характеризуючих даних таких осіб, з яких би суд міг дійти висновку про те, що ці особи заслуговують на довіру суду.
При цьому, суд не визначив ОСОБА_7 заставу, оскільки йому, зокрема, інкримінується вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого спричинена загибель людини.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено до 60 днів.
Надані стороною захисту докази на спростування висунутого обвинувачення ОСОБА_7 , суд на стадії підготовчого провадження до уваги не взяв та не розцінив як такі, оскільки вказані докази мають оцінюватись у сукупності з доказами сторони обвинувачення, які будуть долучатись на стадії судового розгляду.
Клопотання захисників щодо допиту чи/або опитування судом в ході підготовчого судового засідання осіб, які виявили бажання взяти на поруки обвинуваченого, не ґрунтується на положеннях КПК України.
На вказану ухвалу захисники обвинуваченого подали апеляційній скарги.
Захисник ОСОБА_5 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2020 в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , в задоволенні клопотання прокурора - відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_5 зазначає, що прокурор не обґрунтував жоден з ризиків, наведених в його клопотанні, належними та допустимими доказами. Суд, правильно визначивши відсутність інших заявлених ризиків, свавільно встановив два з них: ризик втечі і ризик незаконного впливу на свідків (потерпілих), керуючись при цьому виключно тяжкістю інкримінованого діяння, а в частині вагомості доказів - лише їх номінальним переліком - реєстром матеріалів. При цьому суд не врахував положення ч. 3 ст. 199 КПК і прецедентну норму ЄСПЛ, за якою ризик втечі зменшується з перебігом часу яким би він не був коротким. Державні органи не навели жодних підстав для твердження, що подібний ризик не зменшився за 9 місяців. Також апелянт зазначає, що тривалість ув?язнення 9 місяців виключно на підставі тяжкості обвинувачення свідчить про порушення державою статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Після пом?якшення запобіжних заходів обвинуваченим жодних негативних наслідків не настало, що опосередковано підтверджує безпідставність тверджень суду про тримання пана ОСОБА_12 під вартою як єдиний можливий спосіб усунення ризиків. Адвокат ОСОБА_5 зазначає, що неправомірним є також посилання суду на попередні рішення слідчих суддів як на підставу ув?язнення пана ОСОБА_12 , адже після ухвалення вони вичерпали свою дію і посилання на них прямо заборонено положеннями ст. 198 КПК України. Щодо поручителів, адвокат зазначає, що суд неправомірно не дослідив заяви поручителів і не заслухав їх лише на тій підставі, що до заяв не долучені документи на підтвердження характеризуючих даних поручителів, адже закон подібних вимог не містить. За наявності сумнівів суд мав з?ясувати питання про надійність поручителів під час їх заслуховування.
Підсумовуючи доводи апеляційної скарги адвокат ОСОБА_5 зазначає, що суд порушив норми прецедентної практики ЄСПЛ, обґрунтувавши тримання під вартою виключно тяжкістю покарання. Суд повністю обійшов увагою аргумент сторони захисту, що іншим обвинуваченим за ідентичних умов обрано більш м?які запобіжні заходи, при цьому вони жодних протиправних дій не вчинили і сумлінно виконували свої процесуальні обов?язки. Мотивуючи своє рішення, суд не зазначив, чим пояснюється відмінність пана ОСОБА_12 в цьому аспекті у порівнянні з іншими підозрюваними - гендерною ознакою, армійською службою, відмінністю зовнішності, більшою тяжкістю покарання, що загрожує, матеріальним станом, станом здоров?я чи іншими обставинами. Захисник зазначає, що не існує жодних підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_12 може переховуватися або впливати на свідків, тим більше, що жоден із згаданих в матеріалах свідків або потерпілих не свідчить проти нього і показання самого ОСОБА_12 не суперечать показанням свідків.
Захисник ОСОБА_6 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25.08.2020 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, який не пов?язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 вказує, що вважає зазначену ухвалу суду незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, яка підлягає скасуванню, оскільки при розгляді клопотання не було взято до уваги доводи захисту, не визначено ступінь ризиків у даній справі, не розглянуто можливість обрання більш м?якого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисників та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги та просили суд їх задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг захисників, пояснення учасників судового провадження та відповіді на запитання суду, вирішивши заявлені клопотання, оголосивши заяви про взяття особи на поруки і пояснення в цій частині, перевіривши в заявлених апелянтами межах матеріали контрольного провадження, яке надійшло із суду першої інстанції у зв`язку з поданими апеляційними скаргами, перевіривши доводи наявних апеляційних скарг та заяв, колегія суддів керується наступним.
Даний апеляційний перегляд здійснюється відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 № 4-р/2019 у справі №3-208/2018(2402/18) за конституційною скаргою ОСОБА_13 , яким визнано невідповідність положень ч.2 ст.392 КПК України, які унеможливлюють окреме апеляційне оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, Конституції України (є неконституційним).
Однак, враховуючи відсутність нормативного регулювання розгляду апеляційних скарг на зазначені ухвали суду під час судового розгляду в діючому процесуальному законі, суд апеляційної інстанції насамперед керується джерелами, які визначають порядок здійснення кримінального провадження на території України і які зазначені в ст.1 КПК України, зокрема: відповідні положення Конституції України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України в цілому і зокрема статті глави 31 КПК України, якими врегульоване провадження в суді апеляційної інстанції, та іншими законами України, які відповідають КПК України.
Так, ст.2 КПК України визначає, що завданням кримінального провадження в тому числі є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25.08.2020 обвинуваченому ОСОБА_7 в стадії підготовчого судового засідання обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 23 жовтня 2020 року включно.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у пред?явленому обвинуваченні, віку та стану здоров?я, майнового стану, міцності соціальних зв?язків, репутації обвинуваченого, ризику повторення чи продовження ним протиправної поведінки. Зокрема суд врахував, що міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, а усвідомлення обвинуваченими цієї обставини, переконливо дає підстави вважати, про існування наступних ризиків, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків. Вказане, на думку суду, свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, а також підтверджує існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ..
Рішення про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд належним чином мотивував, пославшись та обґрунтувавши наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також врахувавши обставини, визначені ст.178 КПК України, пов`язані з характеризуючими особу обвинуваченого даними.

Зокрема судом обґрунтовано зазначено, що має місце ризик переховування від суду, незаконного впливу на учасників процесу.
Такі висновки суду підтверджуються тим, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не завершено; ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, в тому числі з посяганням на життя та здоров?я людини, за яке, у разі доведення вини поза розумним сумнівом, санкція статті кримінального закону, передбачає покарання до довічного позбавлення волі .

Відтак, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження,які інкриміновані обвинуваченому, ступінь суспільної небезпечності злочинів, існування обґрунтованих на цей час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які обґрунтовано вказано судом першої інстанції, а також беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції тільки почато по суті, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів на даному етапі кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, як про те просить апелянт ОСОБА_6 , колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що тривалість ув?язнення 9 місяців виключно на підставі тяжкості обвинувачення свідчить про порушення державою статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то колегія суддів вихзодить з наступного . Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування

презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої

свободи. З цих підстав доводи апелянта про порушення ст. 5 Конвенції, є необґрунтованими.

Стосовно доводів апеляційної скарги, про те, що прокурор не обґрунтував жоден з ризиків, наведених в його клопотанні, належними та допустимими доказами. Суд апеляційної інстанції вважає, що прокурором у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та в ході судового розгляду повністю доведені ризики передбачені ст. 177 КПК України.
Твердження адвоката ОСОБА_5 про те, що не існує жодних підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися або впливати на свідків, тим більше, що жоден із згаданих в матеріалах свідків або потерпілих не свідчить проти нього і показання самого ОСОБА_12 не суперечать показанням свідків, суд апеляційної інстанції вважає недоведеними, оскільки в клопотанні прокурора та в ході судового розгляду були доведені вказані ризики передбачені ст. 177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про те, що при розгляді клопотання не було взято до уваги доводи захисту, не визначено ступінь ризиків у даній справі, не розглянуто можливість обрання більш м?якого запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки в ході судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції було взято до уваги та досліджено доводи захисту, досліджено ризики та можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо заяв про взяття обвинуваченого ОСОБА_7 на поруки, то колегія суддів, не знаходить на даній стадії судового провадження переконливих підстав для їх задоволення, враховуючи, окрім іншого, ту обставину, що в суді першої інстанції на час апеляційного перегляду вищезазначеної ухвали, ще навіть не вирішено в процесуальний спосіб питання про порядок і обсяг доказів, які будуть досліджуватися в суді першої інстанції. Таким чином, за даних обставин, колегія суддів виходить з наявних ризиків.
Враховуючи все вищенаведене і оскільки доводи поданих апеляційних скарг в ході їх розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Щодо клопотання про долучення певних матеріалів, то в цій частині колегія суддів вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з того, що фактично ставиться питання про оцінку певних доказів, що є передчасним і не підлягає розгляду на даній стадії кримінального провадження і має бути розглянуто в суді першої інстанції при розгляді обвинувачення по суті .
Керуючись ст. ст. 177,178, 183, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Заяви ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , про взяття обвинуваченого ОСОБА_7 на поруки, - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25.08.2020, в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_7 , 1971 року народження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 23.10.2020 року включно,- ? залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3