Провадження № 1-кп/714/7/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2021 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області у складі :
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю : секретаря судових засіданьОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представника потерпілихОСОБА_6
захисникаОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000243 відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 , 04 серпня 2019 року, близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.2, 31.4.5 «г» Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz Е 220» номерний знак НОМЕР_1 (Республіка Польща), на колесах передньої підвіски якого було встановлені шини різних моделей з різними протекторами, рухаючись автомобільною дорогою сполученням «Котелево - Новоселиця» зі сторони с. Котелево в напрямку м. Новоселиця, Чернівецької області, проїжджаючи попри електричну опору № 31/91, що в адміністративних межах с. Маршинці, Новоселицького, району Чернівецької області, пори темну пору доби, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність та самовпевненість у своїх діях, та виявивши зустрічний транспортний засіб, не переконався у тому, що при зміні руху керованого ним автомобіля це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для інших учасників руху, через що допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини, з подальшим перекиданням в кювет. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «Mercedes Benz Е 220» номерний знак LTM НОМЕР_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення особою яка керує транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково посилаючись на те, що в вечері 04 серпня 2019 року, на власному автомобілі марки «Mercedes Benz», номерний знак НОМЕР_1 (Республіка Польща) виїхав з місця проживання та приїхав у центр села Котелево, Новоселицького району, Чернівецької області де зустрів компанію односельців, які відпочивали в т.ч. розпивали спиртні напої, серед яких був і потерпілий ОСОБА_4 . Після того як привітався з останніми, залишився з ними відпочивати. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_5 , який вже перебував у стані алкогольного сп`яніння. Сам він того вечора випив 3-4 пляшок пива, та вважав себе таким, що здатний був керувати транспортним засобом. Близько 23 год., ОСОБА_4 , попросив відвезти його додому, на що він погодився. Тоді, потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сіли до його автомобіля, сам він сів за кермо автомобіля та розпочав рух. Доїхавши до місця проживання ОСОБА_4 , останній разом із ОСОБА_5 стали прохати його відвезти їх у м. Новоселиця для подальшого відпочинку на що він погодився через неодноразові наполягання потерпілих. Тоді, ОСОБА_5 сів на переднє крісло пасажира, а ОСОБА_4 сів на задні сидіння. Рухаючись дорогою в напрямку м. Новоселиця, ОСОБА_4 заснув, а ОСОБА_5 підтримував розмову. На одному з поворотів на шляху слідування, побавив автомобіль, який на великій швидкості рухався йому назустріч. Так як вказаний автомобіль побачив на відстані біля 10 метрів, а швидкість керованого ним автомобіля сягала близько 85-90 км/год, з метою уникнення прямого лобового зіткнення, він різко повернув кермо вправо, через що допустив виїзд автомобіля з проїзної частини дороги в кювет з подальшим перекиданням. Прийшовши до тями, вийшов з автомобіля через заднє вікно та за допомогою сторонніх осіб витягнув з автомобіля ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були без свідомості. Тоді невідомі йому особи викликали швидку допомогу та працівників поліції, які приїхали згодом.

Курси навчання водія в Україні не проходив та посвідчення водія не отримував. Проте, має посвідчення на керування автомобілем іноземної держави Румунії, яке отримав під час роботи у Бельгії, але вилученої працівниками поліції за наслідками даної пригоди.

На його переконання дорожньо-транспортна пригода сталася саме через наполягання потерпілих відвезти їх до м. Новоселиця. За таких обставин, цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не визнає. В рахунок понесених потерпілими витрат на їх лікування, він та його рідні відшкодували останнім усі витрати. Витрати про які зазначено у позовних вимогах вважає такими, що заявлені безпідставно.

Шкодує про те що сталося та просив суд не позбавляти волі, зваживши на його сімейний стан, зокрема народженням дитини.

Окрім показів обвинуваченого, його винуватість підтверджується сукупністю зібраними по справі доказами.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 04 серпня 2019 року до нього додому приїхав знайомий ОСОБА_9 разом з яким приїхали у центр села Котелево, Новоселицького району де стали відпочивати. Згодом він навідувався до знайомого ОСОБА_10 який відпочивав на озері, що на території села, після чого усі вони разом, на автомобілі ОСОБА_11 повернулися до центру села, де продовжили відпочивати, зокрема спілкуватися та розпивати спиртні напої. До них також приєднався ОСОБА_5 та інші односельці. Близько 20 год. до них на автомобілі під`їхав ОСОБА_8 , який приніс пляшку коньяку. Приєднавшись до їх компанії, ОСОБА_8 разом із усіма випив спиртні напої - пиво та коньяк. Близько 22 год. ОСОБА_8 , як водій власного автомобіля, він як пасажир якій сів на заднє сидіння, а ОСОБА_5 - на переднє пасажирське сидіння стали кататися по селу. Під час руху та спілкування, вони вирішили поїхати до м. Новоселиця для продовження відпочинку, куди і направилися. Про обставини дорожньо-транспортної пригоди йому нічого невідомо так як під час руху він заснув на задньому сидінні та прокинувся у реанімаційному відділенні лікарні м. Новоселиця, де він знаходився на лікування один тиждень. Подальше лікування проходив в Чернівецькій обласній лікарні, звідки його виписали 5 вересня 2019 року. На лікування витратив біля 10 тисяч грн., однак зберіг квитанції лише на суму приблизно 3300 грн. увесь цей час, про нього піклувалася його бабуся ОСОБА_12 , яка й забезпечувала усім необхідним. Сам обвинувачений з дня дорожньо-транспортної пригоди ні разу до нього не навідувався, не вибачився та не проявив ніякого співчуття. До нього приходив лише батько обвинуваченого, який оплатив частково витрати на лікування на час коли він знаходився у лікарні м. Новоселиця.

Цивільний позов просив задовольнити повністю з підстав викладених у ньому. При цьому просив зважити на ступень тяжкості отриманих тілесних ушкоджень та часу потрібного на його лікування. Окрім того, він втратив роботу й наразі не може працевлаштуватися через незадовільний стан його здоров`я та пов`язаною із цим реабілітацією та лікуванням, що потребує як додаткового часу так і коштів. Тому вважає, що розмір моральної компенсації в сумі 500 тисяч грн. будє спів розмірним із отриманими ним ушкодженнями та стражданнями, яких він зазнав та пов`язаними із цим лікуванням.

Просив суд призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років як справедливу сатисфакцію вчиненого, негативних наслідків які настали для нього як потерпілого, а також зневажливою поведінкою обвинуваченого по відношенню до нього. Заяву про відсутність претензій до обвинуваченого просив суд до уваги не приймати, так як вона не відповідає його волі, оскільки була підписана ним на момент коли перебував у вкрай тяжкому стані в лікарні та під тиском батька та сестри обвинуваченого.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_5 суду підтвердив покази потерпілого ОСОБА_4 щодо обставин які передували до моменту дорожньо-транспортної пригоди. Подробиці обставин дорожньо-транспортної пригоди не пам`ятає так як прийшов до тями коли вже знаходився у лікарні. Отриманні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження, зокрема, черепно-мозкова травма, призвела до порушення мови, травми обличчя, часткової втрати зору та слуху. За час проведений на лікуванні, якій склав 3 тижні за ним доглядала його матір, ОСОБА_13 , яка забезпечувала усім необхідним. Також, батько обвинуваченого частково оплатив йому лікування під час знаходження у лікарні. Разом із тим, це не покрило усі його витрати, квитанції яких додано до позовної заяви в розмірі біля 4000 грн.

Сума моральної шкоди яку він просить стягнути з обвинуваченого на його думку є співрозмірною завданій шкоді його здоров`ю, часу необхідного на відновлення здоров`я, реабілітації з відновлення слуху та мови. Роботу які він виконував у Інтернет компанії хоч і неофіційно до часу дорожньо-транспортної пригоди він втратив, відповідно погіршилося його матеріальне становище. Тому, просив цивільний позов задовольнити повністю.

Щодо заяви про відсутність у нього претензій до обвинуваченого, то її він написав добровільно, так як на той час вважав, що обвинувачений відшкодує йому понесенні витрати. Втім, останній не тільки не відшкодував, але і уникає зустрічі з ним, за вчинене не вибачився.

Міру покарання просив призначити обвинуваченому ОСОБА_8 строком на п`ять років у виді позбавлення волі як необхідну для того аби він покаявся за вчинене.

Представник потерпілих, ОСОБА_14 , просив суд задовольнити цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з підстав зазначених у них, вважаючи такі вимоги обґрунтованими та доведеними як в частині матеріальної шкоди так і в частині моральної шкоди та підтримані потерпілими під час судового засідання. Також в межах позовних вимог потерпілих, просив вирішити питання щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерплих витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. на кожного з потерпілих, які останні сплатили та підтверджується відповідними квитанціями. На його думку, зневажливе ставлення обвинуваченого до вчиненого та небажання виправити ситуацію хоча би у формі вибачень перед потерпілими, відшкодування витрат які останні зазнали, не може слугувати обставиною «щирого каяття».

З протоколу огляду місця події від 05 серпня 2019 року вбачається, що на автомобільній дорозі сполученням «Маршинці-Котелево», в адміністративних межах с. Маршинці, Новоселицькуого району, в межах розташування електричної опору № 31/91, сталася дорожня транспортна пригода за участі водія автомобіля марки «Mercedes Benz Е 220» номерний знак НОМЕР_1 (Республіка Польща) ОСОБА_8 (а.с. 11-23).
Автомобіль марки «Mercedes Benz Е 220» номерний знак НОМЕР_1 (Республіка Польша) яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_8 зазнав механічних пошкоджень, про що свідчить протокол його огляду від 05 серпня 2019 року(а.с. 24-28).
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 126 екс-Н від 12.09.2019 року, при судово-медичному обстеженні ОСОБА_4 , в нього було виявлено ушкодження у вигляді садна на правій щоці, розрив селезінки, вивих правого стегна, скалковий перелом середньої третини правого плеча. Вказані тілесні ушкодження виникли у ОСОБА_4 від дії тупих твердих предметів чи від ударів об такі, цілком можливо внаслідок дорожньо-транспортній пригоді та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 155-156).
За висновком судово-медичної експертизи № 129 екс-Н від 13.09.2019 року, тяжкі тілесні ушкодження виявлені у потерпілого ОСОБА_5 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, дифузне аксональне пошкодження головного мозку, забійні рани голови, могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів чи від ударів об такі, та не виключається їх настання внаслідок дорожньо-транспортній пригоди (а.с. 161-162).
Згідно з висновком експерта № 317-А від 09 вересня 2018 року, ходова частина, робоча гальмова система, світлові прилади та рульове керування автомобіля марки «Mercedes Benz Е 220» номерний знак НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані та несправностей, які б виникли до дорожньо-транспортної пригоди та могли причинити її не виявлено. На колесах передньої підвіски встановлені шини різних моделей з різними протекторами, що є порушенням п. 31.4.5 «а» Правил дорожнього руху України (а.с. 122-129).
Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 382-А від 27 вересня 2019 року дорожня транспортна пригода яка мала місце з участю водія ОСОБА_8 , сталася через порушення ним вимог 10.1, 12.2, 31.4.5 «г» Правил дорожнього руху України, оскільки останній, керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz Е 220» номерний знак НОМЕР_1 , перевищив дозволену швидкість поза межами населеного пункту, що у свою чергу не сприяло безпечному керуванню ним транспортним засобом, та змінивши рух з дороги покритої асфальтобетоном на узбіччя дороги із гравійним покриттям ОСОБА_8 не врахував технічний стан свого автомобіля через встановлення на колесах передньої підвіски шин різних моделей з різними протекторами, внаслідок чого відбулося різка зміна коефіцієнту зчеплення для коліс автомобіля. Як наслідок, автомобіль «Mercedes Benz Е 220» номерний знак НОМЕР_1 почав рухатися в сторону заносу та виїхав за межі проїзної частини дороги із подальшим перекиданням у кювет.

Аналіз та оцінка наведених доказів у їх сукупності, які повно і всебічно досліджені в судовому засіданні, дає можливість суду дійти висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_8 та кваліфікацію його дій за ст. ч.2 ст. 286 КК України, так як обвинувачений керуючи транспортним засобом допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд у відповідності зі статтями 50, 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини що пом`якшують і обтяжують покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Так, судом враховано те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання.

За даними Новоселицької ЦРЛ обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд ураховуючи роз`яснення які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», вважає за необхідне зазначити, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, внаслідок якого потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зазнали тяжких тілесних ушкоджень.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_8 допустив кілька грубих порушень Правил безпеки дорожнього руху, зокрема, керував автомобілем, експлуатація якого була заборонена в стані алкогольного сп`яніння, відповідного права на керування автомобілем не мав, попри темну пору доби, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність та самовпевненість у своїх діях, й при виявленні зустрічного транспортного засобу, не переконався у тому, що при зміні руху автомобіля це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для інших учасників руху.

Як пом`якшуюче покарання обвинуваченого обставину, суд згідно ст. 66 КК України визнає виключне сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення.

Водночас, суд не знаходить підстав визнати такою, що пом`якшуює покарання обвинуваченого ОСОБА_8 обставину щодо його щирого каяття, попри те, що про таку обставину зазначено у обвинувальну акті.
Так, Верховний Суд у свої постановах від 30 жовтня 2018 року за №559/1037/16-к та від 07 листопада 2018 року (№ 297/562/17) зауважив, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.
Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 свою винуватість визнав частково, вважаючи винним за те що сталося саме потерпілих, оскільки на його думку саме на їх прохання (умовляння) мав довести їх до місця призначення, а відтак, отримані потерпілими тілесні ушкодження є ніщо інше ніж їх поведінка яка передувала цьому, тобто по суті вину обвинувачений не визнав. Попри те, що судом встановлено та підтверджено письмовими доказами (квитанціями), що потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в ході досудового розслідування було частково відшкодовано матеріальну шкоду в частині придбання ліків, сам обвинувачений, під час судового розгляду, у строк понад один рік, не виявив бажання відшкодувати будь-яку частину шкоди за заявленими потерпілими цивільними позовами. За виключенням виступу обвинуваченого в останньому слові, останній жодного разу не висловив жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Отже, ураховуючи суб`єктивне ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, то відсутні підстави для визнання обставиною, яке пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття.
Підстав визнати та віднести до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого неправомірну поведінку потерпілих у зв`язку з їх умовлянням обвинуваченого відвести до місця слідування, на яку звернув увагу захист, суд до уваги не приймає через невідповідність юридичній природі такої обставини як пом`якшуючої.
З-поміж обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, в силу ст. 67 КК України, суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить висновк токсикологічної експертизи згідно з яким, в крові ОСОБА_8 виявлено етиловій спирт в кількості 1,96 % .

За наведених обставин, ураховуючи думку потерпілих про призначення обвинуваченому покарання виключного у виді позбавлення волі, зважаючи на молодий вік обвинуваченого, його сімейний стан, часткове відшкодування шкоди потерпілим під час досудового розслідування, ступень вини у вчиненому, обставину що обтяжує його покарання, наслідків які настали для потерпілих тяжкі тілесні ушкодження, виходячи з положень ч. 2 ст. 50 КК України, суд приходить до переконання що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 286 КК України, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо додаткового покарання передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами, то воно не може бути призначено обвинуваченому ОСОБА_8 через відсутність в нього права керувати транспортними засобами, що узгоджується із позицією Пленуму Верховного Суду України викладеної у п.21 своєї постанови № 14 від 23 грудня 2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 та цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягають часткового задоволення з огляду на наступне.

Так, згідно із ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 129, абз.7 п.2 ч.3 ст. 374 КПК України при ухваленні обвинувального вироку, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави.

Отже, при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер правовідносин, що склалися між учасниками, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , як пасажири автомобіля марки «Mercedes Benz Е 220» номерний знак НОМЕР_1 яким керував обвинувачений ОСОБА_8 , за наслідками дорожньо-транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження, у зв`язку із чим, перебували на стаціонарному лікуванні. Так, потерпілий ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Новоселицької ЦРЛ, з 05.08.2019 року по 13.08.2019 року, а з 13.08.2019 року по 04.09.2019 року - в обласній клінічній лікарні швидкої медичної допомоги м. Чернівці, де з 05.08.2019 року по 09.09.2019 року стаціонарно лікувався й потерпілий ОСОБА_5 . За час лікування, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 понесли витрати пов`язанні з лікуванням, що підтверджується виписками з історії хвороби та відповідними квитанціями на придбання ліків.

З огляду на доведеність винуватості ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та зважаючи на розмір витрат які понесли потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у зв`язку з їх лікуванням та залишилися не відшкодованими про що свідчать відповідні квитанції на придбання ліків, то позовні вимоги останніх підлягають задоволенню, у зв`язку із чим з обвинуваченого на користь потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 слід стягнути відповідно 4301, 18 грн. та 3367, 55 грн. в якості матеріальної шкоди.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що за положеннями ст. 23 ЦК України, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Врахувавши характер та обсяг фізичних та душевних страждань потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями та пов`язаним із цим змін у їх житті щодо часу необхідного на лікування, суд доходить висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь кожного з потерпілих по 50 000 гривень моральної шкоди.

Вирішення питання відшкодування витрат на правову допомогу про що потерпіли зазначили у своїх позовних заявах, врегульовано главою 8 КПК України.

Так, положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у п. 29 постанови від 21 листопада 2018 року (справа № 462/6473/16-ц; провадження № 14-400 цс 18), вказала що процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати, розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 КПК України.

Форма звернення учасника судового процесу за для вирішення питання відшкодування витрат на правову допомогу, в даному кримінальному проваджені - позовна заява, на думку суду не є підставою для відмови у розгляді такого питання, а навпаки є обов`язком суду вирішення такого питання згідно ст. 374 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Судом встановлено, що між потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з кожним окремо та адвокатським об`єднанням «Дутка і партнери» в особі старшого партнера ОСОБА_15 , 28 жовтня 2019 року було укладено договори про надання правової допомоги, за яким (п.5 Договору) клієнт зобов`язалися сплатити винагороду виконавцю послуг в розмірі 10 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_4 29 жовтня 2019 року, а потерпілий ОСОБА_5 31 жовтня 2019 року здійснили оплату адвокатському об`єднанню «Дутка і партнери» за отриману правову допомогу в сумі 10000 грн. кожний, що підтверджується копіями квитанцій. Адвокат ОСОБА_6 на підтвердження своїх повноважень щодо представлення інтересів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , надав суду ордера за № №28528 та 28527 засвідченні адвокатським об`єднанням «Дутка і партнери» та розрахунок вартості наданих послуг потерпілим.

Тому, з обвинуваченого підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 по 10 000 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

В порядку ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_8 також слід стягнути на користь держави витрати за судові експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років шість місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання.
Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов потерплого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3367 (три тисячі шістдесят сім) грн. 55 коп. та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. в якості моральної шкоди.

Цивільний позов потерплого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4301 (чотири тисячі одна) грн. 18 коп. та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. в якості моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 10 000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 10 000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в сумі 1256 (одна тисяча п`ятдесят шість) грн. 08 коп.

Речовий доказ по справі:
автомобіль марки «Mercedes Benz Е 220» номерний знак НОМЕР_1 (Республіка Польша), який знаходиться на майданчику тимчасового утримання Новоселицького ВП СВП ГУНП України в Чернівецькій області передати його законному володільцю;

сейф пакет № 3495626, в якому міститься одяг ОСОБА_8 - повернути останньому ;

сейф пакет № ІZN 1069740, в якому міститься гумова накладка до педалі гальма, паперовий конверт в якому міститься зарядний пристрій з плямою речовиною бурового кольору; паперовий конверт в якому міститься чехол до підголівника водійського крісла - повернути їх законним володільцям;

сейф пакет № ІZN 1069740, в якому міститься одинадцять паперових конвертів зі змивами та зрізами тканини знищити.

Скасувати арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz Е 220» номерний знак НОМЕР_1 (Республіка Польша), накладений ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2019 року по кримінальному провадженню № 0000243.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя