Справа № 344/9810/19
Провадження № 1-кп/344/386/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів Виноградівського району Закарпатської області, громадянина України, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, проходив військову службу за контрактом на посаді кулеметника гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В умовах особливого періоду військовослужбовець за контрактом ОСОБА_6 не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць за наступних обставин.

Так, 08.09.2018 року ОСОБА_6 з Міністерством оборони України уклав контракт про проходження військової служби строком на 3 (три) роки. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2018 № 113-РС старшого солдата ОСОБА_6 призначено на посаду кулеметника гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2018 року № 219 старший солдат ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини.

Однак, 28.03.2019 року о 09 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та перебував за місцем постійного проживання в м. Виноградів Закарпатської області, де проводив час на власний розсуд. 15.05.2019 року о 17год. 00хв. старший солдат ОСОБА_6 не з`являючись у військову частину, самостійно з`явився до військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону, що по вул. Чорновола, 9 в м. Івано-Франківськ.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладені вище обставини його не з`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся та просив суд його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів у даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного; стан здоров`я та його майновий стан; відсутність постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків; він розлучений; на обліку в лікаря психіатра не перебуває; раніше не судимий.

Крім цього, суд враховує поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та під час судового провадження. Зокрема, в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 тривалий час переховувався від суду у зв`язку з чим неодноразово піддавався приводу та двічі був оголошений в розшук.

З досудової доповіді про обвинуваченого вбачається середня ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, а також думку прокурора та обвинуваченого, дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого, наявність при цьому кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 на підставі ст. 69 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з часу взяття його під варту, тобто з 21 грудня 2020 року.

Відповідно до ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 21 грудня 2020 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1