УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002949 від 26.03.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 358 КК України

В С Т А Н О В И В :

23.07.2020 в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002949 від 26.03.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер 000) та квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000) із забороною відчуження та/або розпорядження.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002949 від 26.03.2020 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358; ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_4 04.09.2019 посвідчив договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до вказаного договору, квартира належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.06.2005 відділом приватизації державного житла Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, зареєстрованого Київським бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна в реєстрову книгу за № 338-206 за № 3907 24.06.2005.

Згідно Актового запису про смерть № 8972 від 27.05.2019 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий у АДРЕСА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від сепсису у Київській міській клінічній лікарні № 9.

Згідно реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» кв. АДРЕСА_3 на праві власності не реєструвалася та запис № 3907 24.06.2005 у реєстровій книзі відсутній.

27.03.2020 за адресою: АДРЕСА_4 , в приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_4 , вилучено оригінал договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 від 04.09.2019 за реєстровим № 87 та всі документи на підставі яких нотаріусом було посвідчено вказаний договір, серед яких вилучено Свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_3 від 17.06.2005, що має явні ознаки підробки.

В подальшому оригінал Свідоцтва про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_5 , від 17.06.2005 року направлено до Київського НДЕКЦ МВС України для проведення технічної експертизи документів та отримано висновок експерта № 17-3/1030, згідно якого експертом встановлено, що: «надане на дослідження свідоцтво про право власності на житло від 17.06.2005 року на квартиру АДРЕСА_6 , не відповідає за способом друку аналогічним документам що перебувають в офіційному обігу на території України».

Також, органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було відкрито розділ у Державному реєстрі прав та внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі договору купівлі-продажу квартири за реєстровим № 10928 від 28.10.2019.

Крім того, приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі договору міни від 31.12.2019 № 306 прийнято рішення № 50632531 від 13.01.2020 про реєстрацію речових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 .

Відповідно до договору міни від 31.12.2019 № 306 ОСОБА_10 передала житлову квартиру АДРЕСА_7 , а ОСОБА_9 прийняла вказану квартиру та взамін передала наручний годинник марки «Ракета» виробництва СССР.

Вказана квартира належить ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.2000 № 1/1601, посвідченого генеральним директором будівельно-паливної біржі «Українська Біржа» ОСОБА_11 та зареєстрованого КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 14.12.2000 в реєстрову книгу № д135-82 за № 34629.

На даний час, вказана квартира належить ОСОБА_12 на підставі договору дарування № 1099 від 22.06.2020, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу ОСОБА_13 .

Однак, згідно інформації Київського міського бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 28.03.1995, виданого Виконкомом Радянської Райради належить ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в рівних долях.

Відповідно до Актового запису про смерть № 17517 від 17.11.2016 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживала у АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 1 Шевченківського району м. Києва. Свідоцтво про смерть отримав ОСОБА_15 .

Згідно Актового запису про смерть № 19310 від 21.11.2019, ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у зв`язку із неуточненим падінням.

Тобто, після смерті справжніх власників квартири, ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб використовуючи підроблені документи та шляхом обману приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу ОСОБА_4 придбала право на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка насправді належить померлим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , чим завдала шкоду в особливо великих розмірах.

Постановами прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 від 01.06.2020 та від 11.06.2020 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер 000) та квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000) визнано речовими доказами.

Арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів та запобігти спробам злочинним посяганням на вказані об`єкти шляхом його відчуження третім особам.

У судове засідання прокурор не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності та просив задовольнити клопотання з мотивів у ньому наведених.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання прокурор підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Статтею 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з витягу з кримінального провадження № 0002949 від 26.03.2020 внесено відомості за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом підроблення документів, з метою заволодіння шахрайським шляхом нерухомого майна, а саме: квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер 000) та квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000).

Постановами прокурора від 01.06.2020 та 11.06.2020 у відповідності до ст. 98 КПК України вказане нерухоме майно обґрунтовано визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002949 від 26.03.2020.

Враховуючи відомості, які внесені до ЄРДР, а також фактичні обставини встановлені в ході досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку про те, що наявні підстави для арешту майна з метою забезпечення збереження речового доказу та запобігти спробам злочинним посяганням на вказані об`єкти шляхом його відчуження третім особам.

З огляду на наведене дане клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002949 від 26.03.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 358 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер 000) та квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000) із забороною будь-яким фізичним чи юридичним особам відчужувати та розпоряджатися даним майном.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1