Дата документу 18.08.2020 Справа № 554/7520/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2020 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000421 від 15.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотаннямпро арешт майна у кримінальному провадженні №0000421 від 15.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 15.08.2020 року, приблизно о 02 годині на автодорозі «Хорол Семенівка Кременчук», по вул. Першотравневій в с. Погреби Глобинського району Полтавської області, сталася дорожньо-транспортна пригодапід час якої водій автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись зі сторони м. Кременчука в напрямку м. Хорол, в межах своєї смуги руху допустив наїзд на велосипедистів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав тілесні ушкодження та доставлений до КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька» та ОСОБА_6 1967 р.н., який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

15.08.2020 року після огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , велосипед з надписом «ММВЗ» та велосипед типу «Україна» були вилучені та направлені на зберігання на територію майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів при Глобинському відділі поліції ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Глобине, вул. Центральна, 189.

15.08.2020 року за даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000421, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

15.08.2020 постановою слідчого велосипед з надписом «ММВЗ», який належав ОСОБА_6 визнано речовим доказом.

Накладення арешту на майнодопускається з метою забезпечення збереження речових доказів, що в даному випадку є дуже важливо і суттєво, так як для з`ясування обставин механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди та встановлення причинного зв`язку між діями учасників пригоди та наслідками, які настали, а в даному конкретному випадку спричинення смерті, що неможливо встановити без дослідження транспортного засобу на якому залишилися сліди кримінального правопорушення.

На підставі викладеного слідчий просить накласти арешт на майно.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Володілець майна в судове засідання не з`явився.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Встановлено, що у провадженні СУГУНП в Полтавській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000421 від 15.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Слідчим доведено, що велосипед, вилучений під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.08.2020 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучений, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.08.2020 року, велосипед з надписом «ММВЗ», підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Постановою слідчого від 15.08.2020 року,»,велосипед з надписом «ММВЗ», визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000421 від 15.08.2020 року.
Як убачається з клопотання слідчого, накладення арешту на велосипедвін вважає необхідною мірою для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, так як для з`ясування обставин механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди та встановлення причинного зв`язку між діями учасників пригоди та наслідками, які настали, а в даному конкретному випадку спричинення смерті, що неможливо встановити без дослідження транспортного засобу на якому залишилися сліди кримінального правопорушення.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За таких обставин слідчий суддя вважає доводи клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на велосипед, який є предметом, який зберіг на собі сліди злочину у кримінальному провадженні переконливими.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000421 від 15.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України- задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме: велосипед з надписом «ММВЗ», який належав ОСОБА_6 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майномдо скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1