Справа № 438/1540/20
Провадження № 1-кс/438/296/2020
У Х В А Л А

27 листопада 2020 року слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориславі скаргу підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 12 листопада 2020 року про відмову в задоволенні клопотання, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2020 за № 00000039 за ч.1 ст.122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: підозрюваного ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

16 листопада 2020 року до суду надійшла скарга підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 , в якій заявники просять скасувати постанову слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 12 листопада 2020 року про відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №00000039, зобов`язати слідчого ОСОБА_5 допитати в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за участю сторони захисту.

В обґрунтування доводів скарги заявники зазначили, що в кримінальному провадженні № 00000039 ОСОБА_3 має процесуальний статус підозрюваного. Відповідно до повідомлення про підозру від 16.10.2020 ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 KK України, а саме: як нібито встановлено досудовим розслідуванням, тому що: 22 серпня 2020 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу магазину «Живчик», який розташований по вул. Івана Франка, 41 м.Борислава Львівської області, на грунті раптово виниклого конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_11 , умисно наніс останньому кулаком правої руки два удари в область обличчя справа, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості кваліфікуються за ознакою середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

10 листопада 2020 року заявники подали в порядку ч.3 ст.93, ст.220 КПК України слідчому ОСОБА_5 клопотання від 10.11.2020р. про ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій в даному кримінальному провадженні, в якому просили слідчого невідкладно та в розумні строки допитати в якості свідка за участю сторони захисту наступних осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 13.11.2020 в приміщенні Бориславського ВП ДВП ГУНП у Львівській області заявники отримали від слідчого ОСОБА_5 копію постанови від 12 листопада 2020 року про відмову в задоволенні клопотання.

Заявники вважають, що така постанова слідчого від 12 листопада 2020 року є незаконною, невмотивованою та необгрунтованою, не відповідає вимогам ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України та фактичним обставинам кримінального провадження №0000039. Постанова порушує права підозрюваного ОСОБА_3 на захист у даному кримінальному провадженні та свідчить виключно про незаконну та протиправну бездіяльність слідчого ОСОБА_5 щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження №0000039, а також свідчить про недотримання слідчим обов`язку виявлення як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного ОСОБА_3 , для подальшого надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні.

Всупереч вимогам ч.5 ст.110, ст.220 КПК України та фактичним обставинам справи та матеріалам кримінального провадження №0000039 у оскаржуваній постанові безпідставно зазначено про розгляд скарги захисника підозрюваного ОСОБА_3 ОСОБА_4 , оскільки клопотання від 10.11.2020 було подано підозрюваним ОСОБА_3 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 .

Крім цього, в абз. 1 резолютивної частини оскаржуваної постанови від 12.11.2020 про відмову в задоволенні клопотання слідчим допущено описку (помилку) в номері кримінального провадження №0000039 (правильно: 0000039); постанова не містить посилання на конкретні матеріали кримінального провадження; не містить відомостей про зміст обставин, які були підставами для прийняття такої постанови, відомостей про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України; відомостей про можливість та порядок оскарження постанови.

Також безпідставним та незаконним є посилання слідчого в абз. 1 мотивувальної частини оскаржуваної постанови на те що: 23.08.2020 до Бориславського ВП надійшла заява ОСОБА_11 про те, що 22.08.2020 близько 22 год. по вул. І.Франка у м.Бориславі, невідома особа, під час словесного конфлікту заподіяла йому тілесні ушкодження, - оскільки ОСОБА_11 23.08.2020 не звертався до Бориславського ВП з письмовою заявою про те, 22.08.2020 року близько 22 год по вул. І.Франка у м.Бориславі невідома особа, під час словесного конфлікту заподіяла йому тілесні ушкодження. Заявники вважать, що оскаржувана постанова винесена слідчим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження та вивчення клопотання від 10.11.2020.

Свою відмову у задоволенні клопотання від 10.11.2020 про допит в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 за участю сторони захисту слідчий ОСОБА_5 в оскаржуваній постанові мотивує виключно наступним (з посиланням на ст.2, ч.3 ст.224, ч.3 ст.95 КПК України), «оскільки допити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вже було проведено, під час яких останні повідомили про всі обставини, які відтворили в пам`яті, проводити допит даних осіб за участі сторони захисту не має необхідності».

Така «мотивація» відмови слідчого у задоволенні клопотання від 10.11.2020р. про допит свідків за участю сторони захисту не відповідає вимогам ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України та матеріалам кримінального провадження №0000039, є неправомірною, необгрунтованою та невмотивованою, а відтак незаконною, оскільки грубо порушує основні принципи та засади кримінального провадження, зокрема принципи верховенства права, законності, рівності перед законом, забезпечення права на захист та змагальності сторін у кримінальному провадженні та ін.

Відмова в задоволенні клопотання щодо допиту в якості свідків за участю сторони захисту свідчить про упереджене та необ`єктивне небажання слідчого ОСОБА_5 провести допит вказаних осіб (які перебувають у дружніх та родинних відносинах з потерпілим ОСОБА_11 ) за участю сторони захисту, і слідчий тим самим чинить перешкоди в реалізації права підозрюваного ОСОБА_3 на його захист в даному кримінальному провадженні, а також фактично сприяє у приховуванні та не встановленні обставин щодо «необхідної оборони ОСОБА_3 », обставин, що виключають кримінальну протиправність дій ОСОБА_3 за ст.36 КК України.

Слідчим не було враховано ті обставини, що покази потерпілого ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_3 , свідків (зокрема: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та ін.) у даному кримінальному провадженні суттєво відрізняються, а також не було враховано те, що покази вказаних заінтересованих і упереджених свідків не відповідають дійсності та фактичним обставинам даної справи та є неправдивими.

Крім цього, викладене слідчим у повідомлені про підозру від 16.10.2020 не відповідає дійсності та фактичним обставинам даної справи і матеріалам кримінального провадження №0000039, оскільки ОСОБА_3 не вчиняв 22.08.2020 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, заявники вважають повідомлену слідчим 16.10.2020 ОСОБА_3 підозру - незаконною, необгрунтованою, безпідставною, і такою, що не відповідає дійсності; 22.08.2020 ОСОБА_3 діяв у межах і в стані необхідної оборони. Тобто з метою захисту (самозахисту) своїх прав та інтересів він оборонявся від нападу агресивного і п`яного ОСОБА_11 , від його незаконних, раптово виниклих агресивних дії та поведінки - і заподіяв йому шкоду - а саме 1 удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_12 зліва, яка була необхідною і достатньою в даній ситуації і обстановці для негайного відвернення та припинення такого суспільно небезпечного посягання ОСОБА_11 , що фактично є обставиною, яка виключає кримінальну протиправність таких дій ОСОБА_3 (ст.36 КК України). Можливо, після закінчення конфлікту зі ОСОБА_3 , в період з 22.08.2020р. 22 год. 30 хв. до 23.08.2020р. 19 год. 00 хв. ОСОБА_11 , будучи п`яним і агресивним, десь ще ходив і падав і можливо вдарився головою, або і його хтось побив, що призвело до таких тілесних ушкоджень середньої важкості, а він хоче в такий незаконний спосіб в цьому всьому звинуватити ОСОБА_3 . Більше того, через день після цього конфлікту, тобто 24.08.2020 ОСОБА_13 бачив ОСОБА_11 з маленьким синцем під оком, який біля свого магазину «Живчик» сам носив бочки з пивом, тобто він не мав жодного тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня).

Також заявники вважають, що кримінальне провадження №0000039 підлягає закриттю на підставі п.1 або п.2 ч.1 ст.284 КПК України. З урахуванням наведеного просять скаргу задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 , його захисник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили таку задоволити.

Прокурор ОСОБА_6 , слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили щодо задоволення скарги, вважають її безпідставною.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України - параграф 1, статті 303-308.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Під час судового розгляду скарги встановлено, що в провадженні слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00000039 від 24.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. 16.10.2020 слідчим у даному кримінальному №0000039 було повідомлено ОСОБА_3 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

10 листопада 2020 року підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 звернулися до слідчого з письмовим клопотанням щодо проведення слідчих дій в кримінальному провадженні, зокрема: невідкладно та в розумні строки допитати в якості свідка за участю сторони захисту наступних осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Постановою слідчого від 12 листопада 2020 року, яку отримано заявниками 13 листопада 2020 року, було відмовлено в задоволенні даного клопотання.

Обґрунтовуючи відмову в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 , у постанові від 12 листопада 2020 року слідчий послався лише на те, що допити ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вже було проведено, під час яких останні повідомили про всі обставини, які відтворили в пам`яті, проводити допит даних осіб за участі сторони захисту немає необхідності.

Слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання є необґрунтованою виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Норми п. 8, 12 ч. 1 ст. 42, ч. 4 ст. 46 КПК України передбачають, що захисник підозрюваного має право збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази, заявляти клопотання про проведення процесуальних дій.

Відповідно до правил частини 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом, зокрема, ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, для чого подає слідчому, прокурору відповідні клопотання, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КПК України. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч.1 ст. 223 КПК України, слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Зі змісту ч. 6 ст. 223 КПК України вбачається, що слідча (розшукова) дія може здійснюватися за клопотанням сторони захисту і проводиться з участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника. Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.

Одним із видів слідчих дій є допит свідків (ст. 224 КПК України). Свідком, відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України, є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування відносяться виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває справа, що слідує зі змісту ч.1 ст.92 КПК України.

Ураховуючи наведені норми КПК України і те, що підозрюваний, його захисник не наділені правом самостійно здійснювати допит свідків у кримінальному провадженні, то ініціювання підозрюваним та його захисником - адвокатом перед слідчим проведення допиту з участю сторони захисту осіб як свідків щодо певних обставин, які, на думку сторони захисту, мають значення для перевірки достовірності та допустимості відомостей, які сторона обвинувачення використовує як доказ, шляхом подання відповідного клопотання, є правомірним.

Далі, згідно з ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини; 2) мотивувальної частини та 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Суд звертає увагу на те, що постанова слідчого, яку оскаржують заявники, формально містить відомості, передбачені у ч. 5 ст. 110 КПК України, однак наведені в ній мотиви і обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя вважає недостатніми для відмови в задоволенні клопотання. Крім цього, резолютивна частина оскаржуваної постанови не відповідає встановленим вимогам, оскільки не можливо встановити зміст прийнятого процесуального рішення, слідчим лише зазначено про відмову в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 ОСОБА_4 , не містить порядку її оскарження.

У пункті 6 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017) зазначено, що правова природа такого виду проваджень (скарг за п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України), передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим, зокрема це стосується доцільності проведення допиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Повноваження слідчого органу досудового розслідування, пов`язані зі здійсненням ним досудового розслідування, закріплені в частині другій цієї статті. При цьому частиною п`ятою статті встановлено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до засад законності (ч. 2 ст. 9 КПК України) прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 1-5 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. У статті 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до норм ст.96 КПК України: сторони кримінального провадження мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка. Свідок зобов`язаний відповідати на запитання, спрямовані на з`ясування достовірності його показань. Свідок може бути допитаний щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями.

З клопотання підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 від 10 листопада 2020 року, поданого слідчому, вбачається, що сторона захисту ініціювала проведення слідчої дії - допиту свідків за участю сторони захисту - з метою отримання доказів, перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для обставин даного кримінального провадження, а також з метою встановлення істини у справі, повного, всебічного та об`єктивного розслідування, для виявлення тих обставин, що виправдовують підозрюваного, для надання належної оцінки та забезпечення прийняття законних, неупереджених процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні. У клопотанні від 10.11.2020 були наведені підстави для допиту свідків, пояснення яких під час раніше проведеного допиту (за відсутності сторони захисту), на думку заявників, не відповідали фактичним обставинам справи.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч.2 ст.223 КПК України).

Зважаючи на співвідношення наведених вище правил статей 93, 220 та 40, 223 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство не покладає на слідчого обов`язку проводити усі слідчі (розшукові) дії, які ініціює сторона захисту, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути неможливими, недоцільними, передчасними або ж перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження. КПК України пов`язує проведення певної слідчої дії із тим, що наявні такі відомості, які вказують на можливість досягнення її мети, а не із самим фактом звернення сторони захисту із клопотанням щодо такої слідчої дії.

Отже, за вищенаведених обставин, враховуючи передбачені ст.96 КПК України права, зокрема, сторони захисту, дослідивши надані матеріали кримінального провадження та клопотання від 10.11.2020 щодо проведення слідчих дій (допитів свідків), слідчий суддя дійшов висновку, що оскаржувана постанова слідчого від 12.11.2020 про відмову у задоволенні клопотання не відповідає встановленим КПК України вимогам та підлягає скасуванню, також підлягає задоволенню скарга заявників у частині зобов?язання слідчого допитати в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за участі сторони захисту, що за наведених вище обставин може мати значення для встановлення всіх обставин події кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

скаргу підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 12 листопада 2020 року про відмову в задоволенні клопотання, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2020 за № 00000039 за ч.1 ст.122 КК України, задоволити.

Скасувати постанову слідчого СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 12 листопада 2020 року про відмову в задоволенні клопотання в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00000039 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Зобов`язати слідчого Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 допитати в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за участі сторони захисту.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1