Ухвала

19 січня 2021 року

м. Київ
справа № 159/6833/19
провадження № 51-181 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора,який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Ковельський міськрайонний суд Волинської області вироком від 31 січня 2020 року засудив
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,
за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6місяців.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року зазначений вирок стосовно ОСОБА_4 залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він 24 вересня 2019 року біля 02:20, знаходячись на території КП «Волинська обласна лікарня «Хоспіс» м. Ковель» на вул. Б. Хмельницького, 17 у м. Ковелі Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно з корисливих мотивів, відчинив передні пасажирські дверцята автомобіля марки «Вольксваген-Джетта», реєстраціний номер НОМЕР_1 , та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, завдав один удар ногою у голову ОСОБА_5 , який сидів на водійському сидінні, заподіявши останньому легких тілесних ушкоджень, після чого відкрито викрав з передньої панелі цього транспортного засобу телевізор марки «Panasonik» вартістю 541,67 грн, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_4 16 листопада 2019 року біля 18:30, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Б. Хмельницького» поблизу закладу загальної середньої освіти I-IIIступенів № 2 по вул. Сухомлинська, 2 у м. Ковелі Волинської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з ОСОБА_6 , повторно, застосувавши до останнього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, завдав йому удар долонею правої руки в обличчя, після чого відкрито викрав у потерпілого мобільний телефон вартістю 1600 грн.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_4 та призначити новий розгляд в апеляційному суді у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого через м`якість. Вважає, що апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про правильність застосування місцевим судом положень ст. 75 КК. Зазначає, що апеляційний суд всупереч вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) ретельно не перевірив викладених у апеляційній скарзі доводів, не спростував їх та не навів переконливих і достатніх мотивів та підстав для залишення без зміни вироку суду першої інстанції. На обґрунтування своїх доводів стверджує, що суд апеляційної інстанції, погоджуючись з вироком місцевого суду, належним чином не звернув уваги на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та на інші обставини, що обтяжують покарання.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
За правилами ст. 75 КК у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.
Як убачається з доданої копії вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, який позитивно характеризується за місцем проживання. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілих. Крім того, суд узяв до уваги обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку та з інвалідністю.
При цьому місцевий суд, взявши до уваги наведені обставини, міцні соціальні зв`язки ОСОБА_4 та його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та обґрунтовано звільнив від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Зі змісту ухвали апеляційного суду видно, що апеляційний суд належно оцінив ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, усі дані про його особу, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема відсутність претензій з боку потерпілих та обґрунтовано погодився з рішенням місцевого суду про застосування ст. 75 КК.
Під час перегляду кримінального провадження апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні скарги прокурора, в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення та підстави, з яких визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, спростувавши доводи щодо неправильного застосування положень ст. 75 КК, оскільки вони були враховані при призначенні покарання. Ухвала апеляційного суду є належним чином вмотивованою та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

На переконання колегії суддів, покарання, яке призначив ОСОБА_4 місцевий суд і з яким погодився апеляційний суд, відповідає вимогам статей 50, 65 КК, принципам індивідуалізації, справедливості та співмірності, є необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якість за доводами, викладеними в касаційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З огляду на викладене суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора з наведених у ній мотивів немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції на ухвалу Волинського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3