Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/501/19
Провадження по справі № 1-кп/281/13/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2020 рокусмт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лугинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000047 від 09.04.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Скочище, Брусилівського району, Житомирської області, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 працювала на посаді офіціанта в Бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить ФОП ОСОБА_6 .

Так, 11 лютого 2019 року о 04 годині 02 хвилин у ОСОБА_4 , яка перебувала на своєму робочому місці у бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , виник умисел на крадіжку чужого майна, яке належить ОСОБА_6 . В цей час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до прилавку вказаного бар-магазину та, відкривши шухляду каси, викрала грошові кошти в сумі 500 грн., чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 500 грн.

Крім того, 12 лютого 2019 року о 15 годині 36 хвилин ОСОБА_4 перебувала на своєму робочому місці у бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 . В цей час, місці та за вище вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку чужого майна, яке належить ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , підійшла до прилавку вказаного бар-магазину та відкривши шухляду каси, завідомо знаючи, що в ній знаходяться грошові кошти (виручка) повторно, викрала грошові кошти в сумі 500 грн., чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 500 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 всього спричинила ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

У судовому засіданні прокурор у повній мірі підтримала обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просила визнати її винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання остаточно визначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового терміну 2 роки та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Допитана у судовому засідані обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, не визнала, показала, що вона працювала у ОСОБА_6 в бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на посаді офіціанта. З середини лютого 2019 року вона перестала виходити на роботу бо були особисті причини. Десь через півмісяця-місяць приїхала до ОСОБА_6 спокійно підійшла і повідомила, що прийшла по документи. ОСОБА_6 викликала поліцію і звинуватила ОСОБА_4 у тому, що вона вкрала гроші. Стверджує, що вона тут взагалі ні при чому. Вважає, що це наклеп. З чим може бути пов`язаний наклеп обвинувачена не уявляє. У ОСОБА_6 вона працювала добрих півроку, але не офіційно, досліджені докази не відповідають дійсності. Стверджує, що не підписувала ніяких договорів ні трудовий договір, ні про повну матеріальну відповідальність. Працювала на посаді офіціанта. В її обов`язки входило принести їсти, забрати, помити посуду, приготувати салати. Працювала з восьми ранку і до восьми ранку, сутки через двоє, а бувало, що робила і по двоє суток. Доступу до грошових коштів і до касового апарату вона не мала, але знала де знаходиться каса. За той час, що обвинувачена працювала в барі, випадків зникнення коштів не було. З колективом були дружні стосунки. 11.02.2019 року вона була вдома, 12-13 лютого 2019 року була на зміні, 14 вона була вдома, 15 була на зміні. Грошових коштів з касового апарату обвинувачена не брала. 18 числа вона була на роботі, потім не вийшла на роботу по сімейним обставинам. Запис з відеокамер ОСОБА_6 їй показувала при поліції. На записі ОСОБА_4 бачила як вона підходить до каси, витягує купюри, але обвинувачена не вважає, що вона там була. ОСОБА_4 вважає, що на відеозаписі була вона, але це наклеп. Для чого це було потрібно ОСОБА_6 не знає. Коли обвинувачена прийшла до ОСОБА_6 забирати документи, то вона викликала поліцію і почала казати, що обвинувачена вкрала гроші. ОСОБА_6 змусила обвинувачену написати розписку про те, що обвинувачена зобов`язується повернути ОСОБА_6 вкрадені кошти у сумі 50 тис. грн. З цього приводу ОСОБА_4 звернулася до правоохоронних органів про вчинення ОСОБА_6 злочинів передбачених ст. 189 та 190 КК України. Їй було відмовлено у порушені кримінальної справи оскільки в її повідомлені відсутні ознаки кримінального правопорушення. Указану відмову вона не оскаржувала до слідчого судді.

Не визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України суд оцінює критично, як позицію захисту та бажання уникнення відповідальності за скоєні правопорушення, оскільки її вина в повному обсязі підтверджується матеріалами кримінального провадження.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 дала покази, що обвинувачена ОСОБА_4 працювала у неї у бар-магазині «Рідна Хата» офіціантом і викрала з каси грошові кошти на загальну суму 1000,00 грн. Те, що саме ОСОБА_4 викрала гроші підтверджується відеозаписом з камери спостереження. Зазначила, що працівники заступають на добу, але є форс-мажор, якщо не вийшов працівник на роботу, то телефонують іншому і, при змозі, ця особа заміняє працівника і виходить на роботу не у свою зміну. В подальшому працівники забирають свої вихідні, або продовжують працювати. У них працюють через добу: одну роблять, одну вдома. 10 лютого 2019 року о 8.00 год. ОСОБА_4 заступила на зміну і мала змінятись 11 лютого о 08.00 год. 12 лютого Шрамова заступила на день. Обвинувачена є на відеозаписі 11 та 12 лютого, тобто в цей день вона була на роботі. Також потерпіла зазначила, що на відеозаписах видно, як ОСОБА_4 заходить за барну стійку, коли там немає ОСОБА_7 , яка працювала барменом і тільки вона мала право за посадою користуватися касою, обходить холодильник, відкриває касу, бере з каси гроші, ховає їх в задній карман штанів і йде. На двох відеозаписах потерпіла бачить обвинувачену ОСОБА_4 . В приміщенні стоїть 1 відеокамера над баром направлена на касу, 1 біля вхідних дверей і 1 біля запасних дверей всього 3 відеокамери. Камери працюють цілодобово автономно, не залежно від того чи є електроенергія. В поліцію звернулись лише щодо 2 епізодів крадіжок, оскільки жорсткий диск зберігає записи лише за сім днів, хоча обвинувачена крала більше. Вона запідозрила обвинувачену давно, тому в касі нічого зайвого не було. Гроші були складені купюра до купюри по номіналу, спочатку йшли великі купюри, а потім дрібніші. Тому на відео видно, що ОСОБА_4 перебрала гроші до великих купюр. Про те, що виявлена крадіжка вона ОСОБА_4 не повідомляла. Обвинувачена вийшла на зміну, зрозуміла, що її підозрюють і пішла, більше її не бачили, з`явилась через півтора місяця за трудовою книжкою. Тоді ОСОБА_4 сказали, що знають про те, що вона крала гроші. Обвинувачена злякалась, ОСОБА_6 вже зробила ревізію, їздили до ОСОБА_4 , щоб забрати її на ревізію. ОСОБА_4 і ОСОБА_7 заступили 10-го і змінювались 11-го, 12-го знову заступили. О 04-й годині 11-го була крадіжка, 08-й Шрамова змінилась, 11-го день була вдома, а 12-го о 08-й годині ранку знову заступила на зміну. Бармен і офіціант змінювались доба через добу. 06.02.2019 року обвинувачена булла офіційно оформлена на роботу, а 01.03.2019 року звільнена.

21.03.2019 року ОСОБА_6 звернулась до Лугинського ВП Коростенського ВП із заявою про притягненя до відповідальності ОСОБА_4 , яку підозрює в крадіжці матеріальних засобів з бар-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а. с. 174 т. 1).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000047 від 09.04.2019 року, в період часу з 06.02.2019 року по 21.03.2019 року невідома особа, шляхом вільного доступу систематично здійснює крадіжки грошових коштів з каси кафе-бару «Рідна Хата» в с. Літки, Лугинського району, тим самим внаслідок дій невідомої особи ОСОБА_6 було заподіяно матеріальних збитків (а. с. 172 т. 1).

Відповідно до копії наказу № 2 від 06.02.2019 року, ОСОБА_4 прийнято на посаду офіціанта бар-магазину «Рідна Хата» з 06.02.2019 року (а. с. 176 т. 1).

Згідно з клопотанням від 15.04.2019 року потерпіла ОСОБА_6 просить долучити до матеріалів кримінального провадження відеозапис з камер відеоспостереження, що розташовані в бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а. с. 177 т. 1).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000055 від 25.04.2019 року ОСОБА_4 , мешканка смт Брусилів, Брусилівського району, 12.02.2019 року близько 15 год. 36 хв. перебуваючи в приміщенні кафе «Рідна Хата», за адресою: вул. Центральна, с. Літки, Лугинського району, маючи умисел на таємне викрадення грошови коштів, таємно, скориставшись відсутністю інших осіб, з шухляди торгового прилавку повторно вчинила крадіжку грошей в сумі 500,00 грн. (а. с. 183 т. 1)

Постановою про об`єднання матеріалів кримінального провадження від 03.04.2019 року матеріали кримінального провадження № 0000047 від 09.04.2019 року приєднано до матеріалів № 0000055 від 25.04.2019 за підозрою ОСОБА_4 визнавши основний номер кримінального провадження № 0000047.

06.02.2019 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено трудовий договір, відповідно до якого працівник зобов`язаний виконувати обов`язки офіціанта і, зокрема, нести повну матеріальну відповідальність за посуд та продукти харчування (а. с. 188-189 т. 1).

Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 06.02.2019 року працівник, що займає посаду офіціанта приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (а. с. 190 т. 1).

Відповідно до акту № 1 від 24.02.2019 року під час ревізії по бар-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » було виявлено недостачу в сумі 75694 грн. (а. с. 49 т. 2)

Згідно з розпискою від 21.03.2019 року ОСОБА_4 зобов`язалась повернути ОСОБА_6 кошти в сумі 50 тис. грн., які вона вкрала з каси бар-магазину «Рідна Хата» протягом 10 днів (а. с. 50 т. 2).

Дослідивши диск з відеозаписом суд встановив, що на ньому знаходиться два відеофайли. З перегляду першого відеофайлу вбачається, як ОСОБА_4 11.02.2019 року о 04 годині 02 хвилині відкриває шухляду, дістає кошти які кладе собі в передню ліву кишеню. З перегляду другого відеофайлу вбачається, як ОСОБА_4 12.02.2019 року о 15 годині 36 хвилини відкриває шухляду, дістає кошти які кладе собі в задній лівий карман (а. с. 217 т. 1).

Щодо посилання захисника на визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки відсутні дані про походження та автентичність відеозапису, дані про прилади, із застосуванням яких здійснено відеозапис, а також із показів свідка ОСОБА_8 випливає, що копію відеозапису він зробив на флеш носій, а суду для дослідження надано копію відеозапису на аудіо диску, вважає указану відеозапис підробленою та просить визнати її недопустими доказом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

На досудовому слідстві захисником заявлялося клопотання слідчому про призначення експертизи на предмет цілісності та монтажу відеоматеріалів від 11 та 12 лютого 2019 року.

Постановою слідчого від 06.05.2019 року у задоволені клопотання захисника відмовлено.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 243 КПК України (у редакції чинній на момент подання клопотання захисника про призначення експертизи) експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.

Однак, ні обвинувачена ні захисник не зверталися до слідчого судді з клопотанням про призначення експертизи.

Такого клопотання не було заявлено і під час розгляду справи у суді.

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 15.04.2019 року встановлено, що відеозапис з камер відеоспостереження, які розташовані в приміщені бар-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перенесений на оптичний носій інформації формату «DVD-R» 4.7 GB 16X DATEX/. На указаному диску наявні відеозаписи за 11.02.2019 року та 12.02.2019 року на яких зафіксовано як особа жіночої статі вчиняє крадіжку грошових коштів з бар-магазину «Рідна Хата» (а. с. 178-181 т. 1).

Постановою про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 15.04.2019 року диск з відеозаписом з камер відеоспостереження визнано речовим доказом у кримінальному проваджені № 0000047 та зберігається при матеріалах кримінального провадження (а. с. 182 т. 1).

За таких обставин у суда не має підстав сумніватися у достовірності та допустимості наданих стороною обвинувачення доказів.

Під час судового розгляду в судовому засіданні були допитані у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань свідки.

Свідок ОСОБА_7 надала суду покази, що вона працювала у бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на посаді бармена-касира. Працювали по 3 чоловіки у зміну: вона, повар і офіціант. Коли почали зникати гроші з каси, то вони спочатку закладали свої гроші. Потім стали підозрювати ОСОБА_4 і вирішили її перевірити. Перед тим як виходити ОСОБА_7 перераховувала виручку і записувала номери купюр великого номіналу. Каса знаходилась біля бару і закривалась, доступ до неї мав тільки бармен. Нестачу вони сплачували втрьох. Пропадало по 150-200 грн. Відвідувачі розраховувались тільки на касі, офіціант до грошей немав ніякого відношення. В приміщенні є відеокамери. Власником бару є ОСОБА_6 . Спочатку власниці про нестачі не повідомляли, але після того, як перевірили ОСОБА_4 , то повідомили. Після цього ОСОБА_6 зробила ревізію. ОСОБА_4 не визнавала, що брала кошти, навідь після того, як їй показали відеозапис. Вони працювали змінами сутки через двоє з 08.00 год. до 08.00 год. наступного дня. Крадіжки продовжувались, зникали немалі кошти і тоді вони повідомили про це ОСОБА_6 та переглянули відеозапис з камери. Кошти зникали тоді, коли вона була у зміні з ОСОБА_4 , це відбувалось протягом усього дня. Після кожного свого виходу за власними потребами ОСОБА_7 виявляла нестачу коштів. Перед виходом вона перераховувала гроші, записувала суму, а повернувшись - також рахувала кошти і записувала суми на листочку. Про нестачі вона повідомила керівника не одразу, а коли почали зникати значні суми грошей і у неї і у колег. Свідок вела записи і бачила коли і які суми зникали, тоді і повідомила керівника, до цього вона не знала скільки грошей пропадає, оскільки записів не вела, лишала гроші в касі і виходила. З того часу як вона працює в барі такого не було. Коли свідок виходила, то ОСОБА_4 була біля холодильника, а коли поверталась, то обвинувачена була біля каси, що і стало причиною підозри. У результаті проведеної ревізії була виявлена нестача коштів. Цю нестачу утримали із заробітної плати працівників зміни. Свідок виплатила нестачу, оскільки вона є матеріально-відповідальною особою. До цього часу вони працювали, робили ревізії і у них не було ніяких непорозумінь. Бармен має право відкривати касу і розраховуватись, а офіціант і повар не мають такого права.

Свідок ОСОБА_8 надав суду покази, що потерпіла ОСОБА_6 є його тещею і він допомагає їй в організації роботи у бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Зокрема тільки він має доступ до системи відеозапису у бар-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Записи переглядались по необхідності. До нього звернулась ОСОБА_7 і повідомила, що з каси зникли гроші, просила переглянути запис з камери. На відео було видно, як ОСОБА_4 підходить до бару, робить вигляд, що щось шукає в холодильнику і іншою рукою відкриває шухляду-касу і дістає гроші. Про це ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_6 , вони ще раз разом переглянули це відео. Зазначив, що був присутній, коли ОСОБА_6 повідомила обвинуваченій, що їй відомо про факт крадіжки. ОСОБА_4 показали відео на якому зафіксовано факт крадіжки і запитали як вона буде повертати гроші. Коли ОСОБА_4 побачила відеозапис, то опустила голову і визнала, що це вона на відеозаписі. Казала, що візьме кредит і поверне борг. На вимогу ОСОБА_6 та працівників поліції зробив копію відеозаписів з жорсткого диску на яких видно, як ОСОБА_4 здійснює крадіжку. На який носій записував відео не пам`ятає, здається це був флеш-носій. Дата на відеозаписі відповідає календарній даті.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 11.02.2019 року умисно здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому ці її дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України.

Також суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 12.02.2019 року умисно здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, а тому ці її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених нею Кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України (на час розгляду справи) є кримінальним проступком (ч. 1 ст. 185 КК України) та нетяжким злочином (ч. 2 ст. 185 КК України), дані про особу винної, яка є не судимою (відповідно до вимоги про судимість), поведінку після вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України суд приймає до відома досудову доповідь у кримінальному провадженні про обвинувачену ОСОБА_4 , складену Лугинським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області Міністерства юстиції України, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ризик небезпеки її для суспільства оцінюється як середній, виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення волі.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Враховуючи усі вищевикладені обставини суд вважає, що покарання обвинуваченій повинно бути призначене у межах санкцій ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Беручи до уваги думку учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді 100 годин громадських робіт; та за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити обвинуваченій у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Враховуючи думку прокурора та потерпілої про можливість виправлення обвинуваченої без обмеження її волі та можливість виправлення обвинуваченої без відбування призначеного покарання, суд на підставі ст. 75 КК України дійшов висновку звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання встановивши іспитовий строк 1 рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Таке покарання, за глибоким переконанням суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде відповідати цілям покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Питання по речовому доказу диску з відеозаписом з камер відеоспостереження, які встановлені в приміщенні бар-магазину «Рідна Хата», що зберігається при матеріалах кримінального провадження, вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, керуючись ст. 374 - 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України і ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт;

за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим, остаточну міру покарання ОСОБА_4 призначити у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, які встановлені в приміщенні бар-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили через 30 (тридцять) днів з моменту його проголошення за умови, якщо на нього не буде подано апеляційну скаргу.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1