Дата документу 24.09.2020 Справа № 335/3033/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1519/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/3033/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 липня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Романівка Приморського краю Російської Федерації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин.

23.03.2020 року в період часу з 18 години до 18 години 14 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в якості покупця у приміщенні торгівельної зали магазину №146 ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованого за адресою м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.147, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу намагався викрасти товар загальною вартістю 439 грн. 28 коп. (без ПДВ), що належить ТОВ «Сільпо-Фуд», які взяв з торгівельних полиць та сховав під надягнену на себе куртку. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , не розрахувавшись, виніс вказаний товар з торгівельної зали, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони магазину.

Після чого, 27.04.2020 року в період часу з 11 години 20 хвилин до 11 години 35 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні ТОВ «Варус» №66, розташованого за адресою м.Запоріжжя, вул.Незалежної України, буд.57-В, з торгівельних полиць таємно викрав майно ТОВ «Омега» на загальну суму 265 грн. 84 коп. без урахування ПДВ, яке в подальшому сховав під куртку, яка була на ньому одягнута. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , не розрахувавшись, виніс вказаний товар з торгівельної зали, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони магазину.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок в частині призначеного покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК у виді 1 року обмеження волі, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК призначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк 1 рік. Свої вимоги мотивував тим, що Законом України №2617VIIІ від 22.11.2018 року до ст.185 КК були внесені зміни, які набрали законної сили 01.07.2020 року та з цього часу санкція ч.1 ст.185 КК не передбачає покарання у виді позбавлення волі. Відтак судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду змінити.

Подія кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_7 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність є слушними з огляду на таке.

Загальні засади призначення покарання - це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.65 КК суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Проте суд першої інстанції зазначених вимог кримінального закону не дотримався.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» N2617-VIII від 22.11.2018 року до ст.185 КК було внесено зміни, відповідно до яких в абзаці другому частини першої ст.185 КК слова «від п`ятдесяти до ста» замінено словами «від однієї тисячі до трьох тисяч», а слова «або позбавленням волі на строк до трьох років» - словами «або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Дані зміни до ст.185 КК набрали законної сили з 01.07.2020 року, а отже після 01.07.2020 року санкцією ч.1 ст.185 КК не передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

За таких обставин, на час ухвалення вироку 07 липня 2020 року суд, з огляду на вимоги ч.1 ст.5 КК, не вправі був призначати обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК покарання у виді позбавлення волі, оскільки Законом України N2617-VIII від 22.11.2018 року було пом`якшено кримінальну відповідальність за ч.1 ст.185 КК.

Наведене свідчить про неправильне застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вирок суду підлягає зміні.

При цьому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскільки допущене судом порушення може бути усунено шляхом зміни вироку, адже така зміна не погіршує становища обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 в цій справі в частині призначення покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України змінити.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4