Номер провадження: 11-кп/813/2240/20
Номер справи місцевого суду: 509/3433/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.10.2020 у кримінальному провадженні №000267, внесеному до ЄРДР 17.02.2020, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.10.2020, постановленої під час підготовчого судового засідання, задоволено клопотання прокурора та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, на строк до 14 грудня 2020 року. В задоволенні клопотання захисника про відмову у розгляді клопотання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 та його повернення прокурору відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з ухвалою районного суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати.

Доводи обґрунтовує тим, що районним судом порушені вимоги п. 13 ч. 4 ст. 42 КПК України в частині права підозрюваного (захисника) на заявлення відводу прокурору, яке, на думку захисника, залишилось не розглянутим районним судом.

Також вказує, що обвинувачення суду першої інстанції, а також зазначенні в ухвалі ризики є необґрунтованими, не підтверджуються жодними доказами та висновки по ним не вмотивовані в оскарженій ухвалі.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржену ухвалу без змін; дослідивши виділені матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Рішенням Конституційного суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, та визнано, що ухвали, які постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

На даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не передбачено, але при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ, суд керується загальними засадами кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення, апеляційний суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

При розгляді апеляційної скарги захисника, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості пред`явленого обвинувачення на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

Приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка обґрунтованості обвинувачення, допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при подальшому розгляді кримінального провадження та прийнятті остаточного рішення за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого та існуючі ризики.

Частиною першою статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, районний суд виконав вимоги ст. ст. 183 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість злочину, який ставиться у провину ОСОБА_8 стороною обвинувачення, а саме вчинення особливо тяжкого злочину, яке в тому числі вчинене відносно неповнолітньої особи, має суспільно небезпечний характер, за яке законом передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочини; незаконного впливу на неповнолітню потерпілу та свідка; вчинення іншого кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, який є: громадянином України, має постійне місце проживання, не одружений, приватний підприємець, що свідчить про відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків у місці проживання, виправдовують дію найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість рішення районного суду щодо наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

З урахуванням вищевикладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про відсутність обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та наявність підстав для необхідності обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права обвинуваченого на захист, а саме щодо заявлення відводу прокурору, апеляційний суд визнає необґрунтованим, з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Частинами 2, 3 статті 81 КПК України передбачено, що відвід прокурору під час судового провадження розглядає суд, який його здійснює. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Згідно з журналом судового засідання та аудіозапису судового засідання від 16.10.2020 встановлено, що захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 заявлено відвід прокурору ОСОБА_9 , який змінено на відвід прокурору ОСОБА_6 , а в подальшому від захисника надійшла відмова від поданої ним заяви про відвід прокурору (а. с. 97-99).

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що районним судом не порушено право обвинуваченого на захист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 315, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Овідіопольского районного суду м. Одеси від 16.10.2020, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, на строк до 14 грудня 2020 року, - залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 лов