Справа № 128/2868/19
Провадження №11-кп/801/392/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000579 від 03.07.2019, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 10.12.2019р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Маріупольського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, пенсіонера, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк відбування покарання вирішено рахувати з моменту затримання.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 03 липня 2019 року близько 07 години 05 хвилин, керуючи автомобілем марки «Hyundai i30», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка, на ділянці 412 км + 800 м., в напрямку м. Вінниці, неподалік с. Комарів, Вінницького району Вінницької області, зі швидкістю понад 80 км/год, чим перевищив максимально дозволену швидкість руху, встановлену на момент дорожньо-транспортної пригоди на даній ділянці автошляху 50 км/год, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, а саме наявність заокруглення дороги вліво по напрямку свого руху, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод для руху або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перетнув суцільну подвійну лінію дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, перетинати яку заборонено, та виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку по належній смузі руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 від отриманих травм загинув на місці пригоди.
Внаслідок даної пригоди водій ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 658 від 08.09.2019 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла, закриту черепно-мозкову травму-садна та рану голови, крововиливи в м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, субарахноїдальний крововилив, закриту травму грудей та живота-множинні садна тулуба, крововиливи в м`які тканини грудної клітки, множинні переломи ребер по декількох анатомічних лініях, переломо-вивих правого груднино-ключичного з`єднання, забій та розрив лівої легені, двобічний гемоторакс, розрив селезінки (клінічно), забій лівої нирки з формуванням за очеревинної гематоми, садна верхніх та нижніх кінцівок, поширений крововилив в м`які тканини правого стегна, перелом лівої плечової кістки та обох кісток лівого передпліччя, перелом медіальної кісточки лівого гомілково-ступневого суглоба, перелом великогомілкової кістки справа, перелом лівої стегнової кістки в середній та нижній третинах зі зміщенням уламків. Смерть ОСОБА_9 настала від сполучної травми тіла, яка ускладнилась поліорганною недостатністю. Сполучна травма тіла у ОСОБА_9 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю».
Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 466 від 29.08.2019 року: «відповідно до слідової інформації, зафіксованої під час огляду місця ДТП, місце зіткнення автомобіля Hyundai i30 держ. номер НОМЕР_1 та автомобіля Opel Vectra держ. номер НОМЕР_2 сталося на проїзній частині автодороги Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка на правій смузі руху в напрямку на м. Немирів, в районі злому сліду бокового руху колеса автомобіля «Hyundai i30». Швидкість руху автомобіля «Hyundai i30» держ. номер НОМЕР_1 перед даною ДТП була більшою за 80 км/год.
В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, при умові, що швидкість руху автомобіля «Opel Vectra» в момент виникнення небезпеки для руху становила 50 км/год ( максимально допустима для даних дорожніх умов відповідно до вимог знаку 3.29), водій автомобіля «Opel Vectra» ОСОБА_9 не буде мати технічної можливості попередити зіткнення шляхом термінового гальмування з зупинкою автомобіля Opel Vectra до смуги руху автомобіля «Hyundai i30», тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.
В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, при умові, що швидкість руху автомобіля «Opel Vectra» в момент виникнення небезпеки для руху становила 50 км/год ( максимально допустима для даних дорожніх умов відповідно до вимог знаку 3.29), в діях автомобіля «Hyundai i30» ОСОБА_7 вбачається невідповідність дій вимогам п.п.10.1,12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, при умові, що швидкість руху автомобіля «Opel Vectra» в момент виникнення небезпеки для руху становила 50 км/год ( максимально допустима для даних дорожніх умов відповідно до вимог знаку 3.29), в діях водія автомобіля Opel Vectra ОСОБА_9 не вбачається невідповідність дій вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригод».
Таким чином, ОСОБА_7 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, та вимоги горизонтальної дорожньої розмітки п. 1.3 додатку № 2 ПДР України, згідно яких:
п. 10.1 - "Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху";
п. 12.1 "Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним";
п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;
Горизонтальна дорожня розмітка: п. 1.3 "поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху, перетинати яку заборонено".
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1, 12.1, 12.4 та вимоги дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок, через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, застосувавши ст. 75 КК України, та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що судом не враховано, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненому визнав повністю, злочин вчинений без умислу, щиро розкаявся, публічно вибачився перед потерпілим, матеріальних та моральних претензій потерпілий до нього не має, теж постраждав в наслідок ДТП отримавши тяжкі ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить про зміну вироку, шляхом пом`якшення покарання, з застосуванням ст. 75 КК України, оскільки судом не наведено переконливих доводів, що до обвинуваченого ОСОБА_7 не може бути застосована ст. 75 КК України до основного покарання, а також не враховано в достатній мірі особу обвинуваченого, який в ДТП також отримав тілесні ушкодження від яких продовжує лікування до теперішнього часу, а також в недалекому майбутньому заплановане оперативне втручання, і перебування в місцях позбавлення волі не буде сприяти успішному завершенню лікування, обвинувачений ОСОБА_7 є інвалідом третьої групи, на даний час пенсіонер, а також надає посильну допомогу сину, який навчається на денній формі навчання, обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що він щиро розкаявся і сприяв слідству і шкодує щодо своїх дій, перепросив потерпілого та відшкодував матеріальну і моральну шкоду, а тому потерпілий не заперечував проти застосування ст. 75 КК України до призначеного покарання, просить врахувати дані про ряд захворювань, його пенсійний вік, а також позитивні характеристики, прокурор заперечив проти апеляційної скарги, оскільки погоджується з висновками суду, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, доводами апеляційної скарги, долученими матеріалами та допитавши свідка ОСОБА_10 , апеляційний суд прийшов до висновку про можливість задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, є обґрунтованим і законним та в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційний розгляд, відповідно до ст. 404 КПК України, стосується лише призначеного покарання.

Суд першої інстанції у вироку зіслався на ст. 65 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_7 у виді реального позбавлення волі, з врахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, а також суспільно небезпечні зміни в об`єкті кримінально-правової охорони, які настали внаслідок вчинення кримінального правопорушення, проте не зазначив, які саме зміни настали, які враховано судом.

Суд також зазначив, що врахував дані про особу обвинуваченого, які в повній мірі не характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Зокрема судом враховано лише те, що ОСОБА_7 не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, проте не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 також отримав тілесні ушкодження в ході ДТП, після яких продовжує лікування до цього часу, а також у нього заплановані оперативні втручання для усунення негативних наслідків здоров`я, є інвалідом третьої групи, перебуває на лікуванні у лікаря-травматолога та через ускладнення знаходився на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні міста Маріуполь, що підтверджується рядом довідок.

Обвинувачений ОСОБА_7 хоча і розлучений, проте надає посильну допомогу сину, який є студентом денної форми навчання, позитивно характеризувався за місцем роботи, але з 12.03.2020 року звільнений у зв`язку з виходом на пенсію, також свідок ОСОБА_10 , який є архімандритом і настоятелем в селі Кам`янка Донецької області пояснив, що ОСОБА_7 є прихожанином біля трьох років, є порядною і відповідальною, жертовною людиною, який намагається жити благочестивим життям, а тому його виправлення є можливим без ізоляції від суспільства.

Окрім даних обставин про особу обвинуваченого, апеляційний суд також враховує, що обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено, а обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Також обвинувачений ОСОБА_7 не тільки щиро розкаявся, але й відшкодував потерпілому матеріальну і моральну шкоду та просив прощення у потерпілого, який немає претензій до обвинуваченого, зважаючи на його поведінку і не наполягав на реальному позбавлення волі ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції не вбачав підстав для застосування ст. 75 КК України, посилаючись на обставини вчиненого злочину, що не може бути вирішальним при визначенні покарання, яке необхідно відбувати реально.

Зважаючи на викладені обставини, які частково не були враховані судом першої інстанції при призначенні основного покарання у виді позбавлення волі, апеляційний суд вважає їх достатніми для прийняття рішення про застосування ст. 75 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі та покладення на нього обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 в ході іспитового строку, а покладені обов`язки будуть сприяти контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Разом з тим додаткове покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення права керування транспортними засобами призначене судом у відповідності з вимогами Закону, проти якого не заперечував і обвинувачений ОСОБА_7 та підлягає виконанню, без застосування ст. 75 КК України до нього.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 409, 414, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовільнити.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 10.12.2019р. щодо ОСОБА_7 змінити в частині покарання і строку відбування покарання.

До призначеного основного покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Виключити з вироку вказівку про строк відбування покарання з моменту затримання, зазначивши, що строк відбування покарання ОСОБА_7 необхідно рахувати з дня проголошення вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4