Справа № 368/747/20
Провадження № 1-в/368/82/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий суддя: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю інших сторін провадження:
Прокурор: ОСОБА_3
представник ВК : ОСОБА_4
Засуджений: ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 29 червня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки;
- 30 серпня 2017 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області винесено ухвалу, на підставі якої апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайоннгого суду Київської області від 29 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 , - без змін, -
- вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2017 року набрав законної сили 30.06.2017 року;
- який з 10.10.2017 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 01.11.2017 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В :

15.07.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдерадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 29 червня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки;
- 30 серпня 2017 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області винесено ухвалу, на підставі якої апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайоннгого суду Київської області від 29 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 , - без змін, -
- вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2017 року набрав законної сили 30.06.2017 року;
- який з 10.10.2017 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 01.11.2017 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.
В поданні:
- адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережна комісія при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про умовно дострокове звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 .
15.07.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та призначено № справи 368/747/20, провадження № 1 в/368/82/20.
24.07.2020 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої:
1. Судове засідання по справі № 368/747/20, провадження № 1 в/368/82/20, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдерадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 29 червня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки;
- 30 серпня 2017 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області винесено ухвалу, на підставі якої апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайоннгого суду Київської області від 29 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 , - без змін.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2017 року набрав законної сили 30.06.2017 року;
- який з 10.10.2017 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 09.08.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, -
- призначено до слухання на 16 год. 00 хв. 29.07.2020 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
2. Зобов`язано Державну установу ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 29.07.2020 року о 16 годині 00 хвилин.
3. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручено спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.
Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.
4. В судове засідання викликано учасників процесу:
- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури, (в приміщенні Кагарлицького районного суду);
- представника спостережної комісії при Кагарлицькій РДА, ( в приміщенні Кагарлицького районного суду).
В судовому засіданні, яке відбулося 29.07.2020 року, представник ВК 115 ОСОБА_4 подання установи виконання покарань підтримав, та зазначив, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання своєю поведінкою довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування на пільгу, а саме, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі положень ст. 81 КК України.
Дійсно, засуджений за час відбування покарання отримав два стягнення, проте, він їх отримав ще на початковій стадії відбування покарання, і після проведених з ним профілактичних бесід засуджений ОСОБА_5 докорінно змінив свою поведінку, що виразилося в тому, що після отриманого останнього стягнення він отримував лише заохочення, так, станом на час розгляду даного подання засуджений має 9 (дев`ять) заохочень за добросовісне відношення до праці.
Окрім того, раніше отримані ним стягнення погашено в установленому законом порядку.
В розшуку ОСОБА_5 не перебував.
Отже, фактично на протязі всього часу відбування покарання (за виключенням початкового періоду) засуджений ОСОБА_5 до праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно, вину в скоєному злочині визнав і розкаюється, довів своє виправлення, а тому, адміністрація установи виконання покарань вважає, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення і заслуговує згідно ст. 81 КК України на умовно дострокове звільнення.
Станом на час розгляду даного клопотання, а саме, - станом на 29.07.2020 року, засуджений ОСОБА_5 має не відбуте основне покарання у виді позбавлення волі строком 69 днів.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подання ВК 115 про його умовно дострокове звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, -підтримав, зазначивши при цьому, що він на його думку своєю позитивною поведінкою довів ту обставину, що став на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього можливе застосування положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання.
Що стосується отримання заохочень за добросовісне відношення до праці, то він має станом на час розгляду клопотання 9 заохочень за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку.
Що стосується потерпілої сторони, то заподіяну шкоду в результаті злочину він відшкодував в повному обсязі, а тому потепіла сторона під час слухання кримінального провадження не заявляла цивільного позову.
Станом на даний час він в повній мірі усвідомив свою поведінку, та вину свою у скоєному злочині визнає повністю, щиро кається, по звільненню з місць позбавлення волі має намір влаштуватися на роботу, та бути корисним суспільству, має намір матеріально допомагати потерпілій стороні, попросити ще раз вибачення.
В судовому засіданні прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення подання ВК 115, так як вважає, що засуджений ОСОБА_5 заслуговує на застосування до нього положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання, так як з огляду на поведінку засудженого під час відбування покарання, - він став нашлях виправлення та перевиховання.
Відповідно, прокурор вважає, що на даному етапі застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення, - є обгрунтованим заходом заохочення засудженого до його процесу реабілітації, виправлення та ресоціалізації.
В судове засідання представник спостережної комісії при Кагарлицькій РДА не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.
Судом проведено судове засідання у даному кримінальному провадженні, так як неявку представника спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в судове засідання судом визнано неповажною, окрім цього неявка даного представника в судове засідання по справах даної категорії не є перешкодою для слухання даного кримінального провадження по суті, окрім цього, про слухання кримінального провадження у відсутності представника спостережної комісії не заперечували інші учасники процесу, - прокурор, представник установи виконання покарань, засуджений.
Суд, вислухавши представника ВК -115 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , які подання установи про умовно дострокове звільнення засудженого підтримали, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , який не заперечував проти задоволення подання установи виконання покарань, дослідивши матеріали подання установи виконання покарань, приходить до висновку щодо задоволення подання ВК 115 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Біла Церква Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:
- 29 червня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки;
- 30 серпня 2017 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області винесено ухвалу, на підставі якої апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайоннгого суду Київської області від 29 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 , - без змін, -
- вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2017 року набрав законної сили 30.06.2017 року;
- який з 10.10.2017 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 01.11.2017 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «06» жовтня 2017 року.
Кінець строку покарання: «06» жовтня 2020 року.
1/2 строку покарання: «06» квітня 2019 року.

Станом на 29.07.2020 року засуджений ОСОБА_5 має невідбутий строк основного покарання у виді позбавлення волі терміном 69 днів.

В державну установу «Кагарлицька виправна колонія ( 115 ) прибув із ДУ «Київський СІЗО», де утримувався з 10.10.2017 року.
За час відбування покарання в ДУ «Київський СІЗО» засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.
По прибуттю в ДУ «КВК (№115)» 01 листопада 2017 року працевлаштований на ДП «Сільськогосподарське підприємство ДКВС України (№115)».
За час відбування покарання ОСОБА_5 до праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.
За час відбування покарання в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_5 9 (дев`ять) раз заохочувався керувництвом установи за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку, мав два дисциплінарні стягнення, які зняті та погашені в установленому законом порядку.
Засуджений ОСОБА_5 поводить себе правильно, з адміністрацією колонії, - коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказцує позитивні плани на майбутнє.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:
заохочення:

1. 22.03.2018 р. За добросовісне ставлення до праці на МТФ Подяка В.о. Нач. ВК

2. 10.01.2019 р. За добросовісне відношення до праці на контр- Знято стягнення Нач. ВК
агентському об`єкті. від 11.06.2018 р.

3. 04.04.2019 р. За добросовісне відношення до праці на контр- Подяка Нач. ВК
агентському об`єкті.

4. 01.07.2019 р. За добросовісне відношення до праці на контр- Подяка Нач. ВК
агентському об`єкті.

5. 03.10.2019 р. За добросовісне відношення до праці на контр- Подяка Нач. ВК
агентському об`єкті.

6. 09.01.2020 р. За добросовісне відношення до праці на контр- Подяка Нач. ВК
агентському об`єкті.

7. 02.04.2020 р. За добросовісне відношення до праці на контр- Подяка Нач. ВК
агентському об`єкті.

8. 04.05.2020 р. За активну участь в спортивно масових заходах Похвальна Нач. ВК
до «Дня міжнародної солідарності трудящих». Грамота.

9. 01.07.2020 р. За добросовісне відношення до праці на контр- Подяка Нач. ВК
агентському об`єкті.

дисциплінарні стягнення:

1. 11.06.2018 р. Вживання спиртних напоїв. ДІЗО 14 діб В.о. Нач ВК
(знято 10.01.2019 р.)

2. 22.09.2018 р. Вживання спиртних напоїв. ДІЗО 14 діб В.о. Нач ВК
(погашено 09.03.2019 р.)

Відповідно, враховуючи вищевикладені обставини справи, суд, (та інші учасники процесу, - представник ВК 115, прокурор), приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і тому заслуговує, на думку суду та інших учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, прокурора, - застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена положенням ст.. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, проте, без звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.
Так, згідно ст. 81 КК України:
1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як встановлено судом, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.
Отже, що стосується сумлінної поведінки, та сумлінного відношення до праці, то, на думку суду, такі критерії позитивної поведінки засудженого, та які є підставою для застосування положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання, наявні в поведінці засудженого ОСОБА_5 , так як засуджений має 9 (дев`ять) заохочень за сумлінне відношення до праці під час відбування покарання.
Дійсно, засуджений ОСОБА_5 мав за час відбування покарання два стягнення, проте, - вони зняті та погашені в установленому Законом порядку.
3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;
При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.
Формально-юридичні підстави передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку покарання.
Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.
Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:
а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст. 12 КК України;
Так, ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.
Санкція ч. 3 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно, згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України, засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин.
Відповідно до положень ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 скоїв злочин з необережності.
Отже, зглядаючись на положення ч. 4 ст. 12, ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин з необережності, що дає підстави на час слухання даного кримінального провадження, а саме, - станом на 29.07.2020 року застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України.
З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою відносно засудженого ОСОБА_5 законом встановлений загальний, (п.1 ч. 3 ст. 81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Відповідно, як де юре, так і де факто засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 3 ст.. 81 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 29.07.2020 року відбув більше, ніж 1/2 частину покарання, так як 1/2 строку покарання засудженим ОСОБА_5 відбута ще 06 квітня 2019 року.
Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності в повному обсязі.
Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх також достатньо на даному етапі відбування покарання засудженим ОСОБА_5 призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі.
Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю позитивною поведінкою та ставленням до праці довів щире каяття у скоєному злочині, та довів своє ставлення на шлях виправлення та перевиховання.
Встановлюючи ці підстави застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 , суд, зокрема, з`ясував наступні обставини:
- засуджений ОСОБА_5 на протязі майже всього строку відбування покарання (в ДУ «Київський СІЗО), в державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№ 115) дотримувався правил внутрішнього розпорядку, виявляв сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці, посвідченням чого є наявність в засудженого ОСОБА_5 9 (дев`яти) заохочень від адміністрації установи виконання покарань за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку;
- за весь час відбування покарання (в ДУ «Київський СІЗО»), в державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№ 115) засуджений ОСОБА_5 мав два дисциплінарні стягнення, проте, - вони погашені та зняті в установленому Законом порядку, відповідно, станом на день слухання подання засуджений ОСОБА_5 вважається таким, який не має дисциплінарних стягнень.
Окрім цього суд звертає увагу на ту обставину, що останнє дисциплінарне стягнення засудженим ОСОБА_5 отримано ще 22.09.2018 року, тобто, - майже два роки до слухання подання установи виконання покарань про умовно дострокове звільнення засудженого, окрім цього таке стягнення погашено 09.03.2019 року, - більш, ніж як за півтора року до слухання даного подання.
Суд також звертає увагу на ту обставину, що після отримання стягнення (22.09.2018 року) засуджений ОСОБА_5 отримав 5 заохочень, що свідчить, на думку суду, - про ставлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання.
Окрім того, про ставлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання свідчить та обставина, що кількість отриманих засудженим заохочень майже в п`ятеро більша, ніж кількість заохочень;
- під час відбування покарання засуджений з першого дня відбування покарання в установі виконання покарань в добровільному порядку влаштувався на роботу, за добросовісне відношення до якої отримав 8 заохочень;
- під час відбування покарання засуджений приймав активну участь в громадському житті установи колонії, за що отримав одне заохочення;
- під час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, щиро розкаюється, а тому поведінку засудженого ОСОБА_5 , яка підтверджена належними та допустимими доказами (характеристика на засудженого, яка видана установою виконання покарань, довідка про заохочення та дисциплінарні стягнення, яка видана установою виконання покарань, показаннями представника установи виконання покарань, тощо), суд розцінює як щире розкаювання, а не «мниме, про очі», розкаювання;
- за час відбування покарання засудженому ОСОБА_5 було відмовлено судом в застосуванні до нього положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання, проте, засуджений ОСОБА_5 не припинив добросовісно відноситися до роботи, не припинив зразкову поведінку, та після відмови у застосуванні до нього пільги, - положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення, - що має прояв у отриманні лише заохочень за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку;
- потерпілі від злочину, який скоєно ОСОБА_5 , - до засудженого, - не мають, в зв`язку з чим під час слухання кримінального провадження цивільний позов заявлено не було, не було заявлено також цивільний позов і після набуття вироком законної сили.
Відповідно, суд вважає, що відбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання, - є співрозмірним з вчиненим ним злочину, та обставин відбуття ним покарання, які судом зазначено вище.
Відповідно, суд вважає, що для наявності оціночних підстав для застосування положення ст. 81 КК України необхідно, щоб засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.
- Окрім того, дослідивши матеріали справи, суд позитивно сприймає характеристику установи відбування покарання щодо тієї обставини, що засуджений ОСОБА_5 по місцю відбування покарання характеризується лише з позитивної сторони, а також суд позитивно сприймає висновок установи виконання покарання, в якій зазначено, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування умовно дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.
Відповідно, суд, оцінючи поведінку засудженого ОСОБА_5 в розрізі оціночних підстав для застосування положень ст. 81 КК України, зазначає, що поведінка засудженого в достатній мірі свідчить про його остаточне ставлення на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього може бути застосоване положення ст. 81 КК України, - умовно дострокове звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі.
Окрім того, суд в даному випадку звертає увагу на положення ст. 6 КВК України.
Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, отримання 9 - ти заохочень, хоча і при наявності 2 (двох) стягнень, проте, які зняті та погашені в установленому Законом порядку, свідчить на думку суду, про систематичність дій засудженого, які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_5 в установі відбування покарання свідчить лише про його правослухняну поведінку під час всього періоду відбування покарання, що, на думку суду, свідчить про факт правослухняної поведінки, що є безумовною підставою для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність як формально-юридичних, так і наявність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про задоволення подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій рейдержадміністрації ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положень ст. 81 КК України.
При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від покарання на даній стадії відбування покарання не буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної, так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 є обґрунтованим.
Окрім того, суд зазначає, що що процес виправлення та перевиховання засудженого підтверджується належними та допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, та які наведено вище.
Відповідно, на думку суду, за час відбування покарання засуджений мав заохочення в значній кількості, причому, в їх отриманні вбачається системність, з початку відбування покарання в добровільному порядку влаштувався на роботу, згідно висновку установи виконання покарання характеризується лише з позитивної сторони, та, відповідно, на думку адмінстрації установи виконання покарань заслуговує на застосування до нього положення ст. 81 КК України.
Відповідно, з суб`єктивної сторони суд оцінює залишок невідбутого покарання у виді 69 днів 3 років призначеного покарання як фактично заключний етап відбування покарання.
Слід зазначити також те, що висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Отже, за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 отримав 9 (дев`ять) заохочень, що, на думку суду, вказує на ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 бажає настання не лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України, (відбуття певного строку покарання) а й бажає настання оціночних підстав, (визнання вини, щире каяття, добросовісне відношення до праці, тощо).
Отже, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст.. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, що вбачається в поведінці засудженого ОСОБА_5 на протязі переважного часу відбування покарання, що, на думку суду, є достатніми оціночними обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст.. 81 КК України, - з позитивної сторони.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та відповідають положенням ст.. 9 КВК України.
Обставини справи свідчать про наявність в діях засудженого ОСОБА_5 лише позитивних чинників, при повній відсутності негативних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється як судом, так і іншими учасниками процесу, - представником ВК, прокурором, - як лише позитивна, став на шлях виправлення та виховання.
Суд вважає, що посилання засудженого ОСОБА_5 на його позитиву характеристку за місцем відбування покаранння, наявність значної кількості заохочень, - свідчить про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, який визначено ст.ст. 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни, що передбачає не тільки відсутність діючих стягнень, а й відсутність як знятих чи погашених в установленому законом порядку стягнень, відсутність факту профілактичних бесід на комісії установи.

Суд вважає, що матеріали кримінального провадження та особової справи засудженого, показання представника установи виконання покарань містять достатню кількість даних, які беззаперечно вказують на ту обставину, що поведінка засудженого ОСОБА_5 відповідає вищезазначеним критеріям.

Аналіз характеристики засудженого, дані про повну відсутність стягнень та наявність лише заохочень, дані про відсутність фактів профілактичних бесід за порушення режиму відбування покарання, зміст пояснень представника виправної установи указують на те, що поведінка засудженого та його ставлення до праці є нормальними для засуджених тієї категорії, які стали на шлях виправлення та перевиховання, і, відповідно, в своїй сукупності свідчать про доведеність засудженим свого виправлення.

Із урахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт виправлення засудженого ОСОБА_5 , остаточного його ставлення на шлях виправлення та перевиховання в позитивному розумінні, тому вважає, що в даному випадку є всі підстави для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно, суд при вирішенні даного питання враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 є достатні ознаки перевиховання, засуджений ОСОБА_5 , як вбачається з пояснень учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, позиції прокурора, та матеріалів провадження, своєю поведінкою довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, щиро розкаявся у вчиненому злочині, що є безумовною підставою для задоволення подання установи виконання покарання.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81, ч. 3 ст. 286 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 29 червня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки;
- 30 серпня 2017 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області винесено ухвалу, на підставі якої апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайоннгого суду Київської області від 29 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 , - без змін, -
- вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2017 року набрав законної сили 30.06.2017 року;
- який з 10.10.2017 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 01.11.2017 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, - задовольнити.
Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 29 червня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, та додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки;
- 30 серпня 2017 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області винесено ухвалу, на підставі якої апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайоннгого суду Київської області від 29 червня 2019 року щодо ОСОБА_5 , - без змін.
- вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2017 року набрав законної сили 30.06.2017 року;
- який з 10.10.2017 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 01.11.2017 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - звільнити умовно достроково від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі строком на 69 днів.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 діб з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1