УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС 4-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 30.03.2020, за ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
30 липня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого з ОВС 4-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 30.03.2020, за ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 КК України.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам, які ставляться до даного виду клопотань, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак як вбачається зі змісту клопотання про арешт майна та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження, слідчим зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону не дотримано.

Зокрема у клопотанні слідчого не зазначено перелік і види майна, що належить арештувати.

Так, у клопотанні прокурор просить постановити ухвалу про накладення арешту на речі, предмети, що належать Благодійному фонду милосердя та здоров`я «Добра Новина», а також особам, що можуть бути причетні до вчинення вказаного злочину, які тимчасово вилучені в ході огляду за адресою: АДРЕСА_1 , у нежитлових складських приміщеннях, які фактично використовує Благодійний фонд милосердя та здоров`я «Добра Новина», та на праві власності належать ТОВ «Геліос Капітал, КТ «Волиньбудкомплект», а саме: речі вживані, посуд, інвалідні коляски, металеві шафи, одяг, велосипеди, взуття загальною вагою 8230 кг.; одяг вживаний, сумки вживані, речі домашнього вжитку, іграшки вживані, загальною масою 38 660 кг.
Разом з тим у клопотанні слідчим в порушення вимог п.2 ч.2 ст. 171 КПК України не зазначено конкретизований перелік і види майна, що належить арештувати, що перешкоджає слідчому судді оцінити розумність і співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для цієї особи.

При цьому слідчий суддя нагадує, що судове рішення має бути чітким та зрозумілим і не викликати сумнівів чи протиріч при його виконанні. Однак відсутність відомостей щодо індивідуальних ознак речей та предметів про накладення арешту яких просить слідчий, в разі ухвалення слідчим суддею рішення про арешт майна, може призвести до неможливості його виконання, а отже завдання кримінального провадження не буде досягнуто.

Крім того, до клопотання слідчим не долучено відповідних документів на обґрунтування обставин, викладених у клопотанні, зокрема ухвали слідчого судді про надання дозволу про проведення обшуку/огляду, на підставі якої органом досудового розслідування було проведено огляд нежитлових складських приміщень та вилучено вищезазначене майно.

Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши,що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи викладене,слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись вимогами ст.ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:
Клопотання старшого слідчого з ОВС 4-го відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 30.03.2020, за ч.5 ст.27 ч.3 ст.212 КК України повернути та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1