Номер провадження 1-кп/243/405/2021
Номер справи 243/270/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 21 » січня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого - ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

- представника Слов`янського міськрайонного Відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0002101 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16 грудня 2020 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої Прокуратури Донецької області 14 січня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В середині листопада місяця 2020 року ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_8 вчинити крадіжку, а саме таємно викрасти майно з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , на що ОСОБА_8 погодився.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 спільно та узгоджено з ОСОБА_4 в середині листопада 2020 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин ( більш точної дати та часу в ході судового розгляду встановити не виявилося можливим), перелізли через паркан до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , тим самим проникли до нього. Після чого, ОСОБА_4 через вікно, в якому було відсутнє скло проліз до будинку, тим самим проникнув до нього, де побачив металеву платформу синього кольору та металеві пластини, які почав передавати через вікно ОСОБА_8 , який залишився у дворі домоволодіння з метою попередити ОСОБА_4 у разі виникнення небезпеки. Достовірно знаючи про відсутність потерпілого на території вказаного домоволодіння, скориставшись тим, що поблизу немає сторонніх осіб, які могли б перешкодити довести їх протиправний умисел до кінця, та тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме:металеві пластини довжиною 2 м., товщиною 9 см, товщиною 5 мм,, загальна кількість 15 штук вартістю 558 грн 09 коп; металеву пластину довжиною 110 см, шириною 45 см, товщиною 1 мм, загальною кількістю 1 штука вартістю 20 грн 46 коп; металеву платформу синього кольору, довжиною 90 см, шириною 35 см, висотою 85 см.

Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 578 грн 55 коп.

Крім того, приблизно 10 грудня 2020 року ОСОБА_4 вирішив повторно проникнути на територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 та викрасти майно, яке належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 10 грудня 2020 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ( більш точної дати та часу в ході судового розгляду справи встановити не виявилося можливим), ОСОБА_4 через вхідні ворота, які на той момент не були зачинені, пройшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим проник до нього, після чого через вхідні двері, які не були зачинені пройшов до будинку, тим самим проник до житла, де побачив майно, а саме: чавунну ванну, телевізор у корпусі чорного кольору з надписом «Samsung» та пральну машинку по типу «малютка» з надписом «Алеся», які вирішив викрасти. Скориставшись тим, що поблизу немає сторонніх осіб, які могли б перешкодити довести його протиправний єдиний умисел до кінця, та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою саней, які приніс з собою, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: ванну чавунну довжиною 150 см, шириною 70 см, висотою 60 см вартістю 450 грн 00 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним злочинним наміром, спрямованим на доведення злочину до кінця, а саме досягнення єдиної мети по викраденню майна ОСОБА_9 , ОСОБА_4 в той же день, приблизно о 20 годині 00 хвилин ( більш точної дати та часу в ході судового розгляду справи встановити не виявилося можливим), повернувся до домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 з метою викрадення майна, на яке мав єдиний умисел, а саме через вхідні ворота, які на той момент не були зачинені, пройшов на територію домоволодіння, тим самим проник до подвір`я вказаного домоволодіння, після чого через вхідні двері, які не були зачинені пройшов до будинку, тим самим проник до житла. Скориставшись тим, що поблизу немає сторонніх осіб, які могли б перешкодити довести його протиправний умисел до кінця, та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, також викрав раніше побачений телевізор у корпусі чорного кольору з надписом «Samsung» №CR - 5049 TR Serial № 812633 SGA 06394 вартістю 450 грн 00 коп, який належить потерпілому ОСОБА_9 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним злочинним наміром, спрямованим на доведення злочину до кінця, а саме досягнення єдиної мети по викраденню майна ОСОБА_9 , ОСОБА_4 в той же день, приблизно о 21 годині ( більш точної дати та часу в ході судового розгляду справи встановити не виявилося можливим), повернувся до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 з метою викрадення майна, на яке мав єдиний умисел, а саме через вхідні ворота, які на той момент не були зачинені, пройшов на територію домоволодіння, тим самим проник на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого через вхідні двері, які не були зачинені пройшов до будинку, тим самим проник до житла. Достовірно знаючи про наявність майна у потерпілого, скориставшись тим, що поблизу немає сторонніх осіб, які могли б перешкодити довести його протиправний умисел до кінця, та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, викрав раніше побачену пральну машинку по типу «малютка», з пластику білого кольору з написом «Алеся», вартістю 166 грн 67 коп, яка належить потерпілому ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1066 грн 67 коп.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 частиною 3 КК України таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно

19 січня 2021 року між Прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002101, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16 грудня 2020 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно наданої суду разом з Обвинувальним актом Угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду справи повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні і б) сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 частиною 3 КК України, у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку.

Згідно даної угоди Прокурор Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002101, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16 грудня 2020 року та обвинувачений ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. Також вказаною Угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 частиною 3 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

В Угоді передбачені наслідки укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні Угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, та просив суд Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в Угоді про визнання винуватості покарання.

Потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що надає згоду на укладення Угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 . Прокурором надано Заяву потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до якої він надає згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим. Потерпілий ОСОБА_9 не заперечував проти затвердження Угоди про визнання винуватості судом. Також вказав, що обвинуваченим йому в повному розмірі відшкодовано спричинену кримінальним правопорушенням матеріальну та моральну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження Угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно Угоди про визнання винуватості зобов`язання.

Укладаючи відповідну Угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної Угоди, визначені ст. 473 КПК України і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки невиконання вказаної Угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена Угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь якого насильства, примусу, погроз.

Просив Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити Угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження Угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог частини 5 статті 469 КПК України укладення Угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Перед ухваленням рішення про затвердження Угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена Угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини 4 ст. 469 КПК України, Угода про визнання винуватості між прокурором, підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода, завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог частини 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення Угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні. Потерпілий ОСОБА_9 надав письмову згоду на укладення Угоди про визнання винуватості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п. 1.4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження Угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між Прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002101, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16 грудня 2020 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , так як дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.3 ст. 185 КК України, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 січня 2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст..65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 19 січня 2021 року між Прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002101, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16 грудня 2020 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_7 винуватим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.

Призначити ОСОБА_10 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до частини 1 статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Речові докази по справі: телевізор в корпусі чорного кольору з надписом «Samsung» №CR - 5049 TR Serial № 812633 SGA 06394, пральну машинку по типу «малютка», з пластику білого кольору з написом «Алеся», які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0002101 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 грудня 2020 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 17 грудня 2020 року, що зберігаються у потерпілого ОСОБА_9 - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності потерпілого ОСОБА_9 .

Роз`яснити, що у разі невиконання Угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з Клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі Угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

-прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України Угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .