КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання інспектора Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , засудженого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки -
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року відмовлено у задоволенні подання Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року.
Суд мотивував своє рішення тим, що відповідно до вимоги УІАП ГУ НП України в м. Києві станом на 3 січня 2020 року стосовно ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 травня 2017 року за № 0004955, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, яке перебуває на розгляді в Оболонському районному суді міста Києва. Інкримінований ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, вчинений ним 26 травня 2017 року, тобто, до закінчення іспитового строку, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, а, відтак, суд не має можливості перевірити, чи виконав ОСОБА_5 покладені на нього судом обов`язки та чи довів своє виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушеннями кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції, з огляду на те, що 12 березня 2020 року Святошинським районним судом м. Києва по новому розглядалось подання «Центру пробації», так як ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року, якою також було відмовлено у задоволенні подання, була скасована апеляційним судом, та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.
При цьому захисник посилається на те, що при зверненні з вказаним поданням до суду у ньому зазначалось, що протягом іспитового строку ОСОБА_5 26 травня 2017 року вчинив нове правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, але вирок на даний час по справі Оболонським районним судом м. Києва не ухвалений. Захисник зазначає, що з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, особа вважається не винуватою, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Також, на думку апелянта, при постановлені вказаного судового рішення суд першої інстанції помилково послався на позицію Київського апеляційного суду про те, що за таких обставин звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання є передчасним, оскільки суд не має можливості перевірки виконання покладених судом обов`язків на особу та можливість доведення її виправлення, так як це не завжди так.
Крім того, захисник ОСОБА_6 зазначив про те, що з дня, як закінчився іспитовий строк у засудженого ОСОБА_5 , минуло більше 15 місяців.
На переконання апелянта, термін «передчасне подання» відсутній у нормах КПК України, як підстава для відмови у його задоволенні, але ним користується окрема категорія суддів Святошинського районного суду м. Києва, чим грубо порушують права засуджених людей, громадян України.
Окрім того, захисник стверджує про те, що матеріали справи не містять переконливих доказів про вчинення ОСОБА_5 в період іспитового строку нового злочину.
Як вказує апелянт, суд послався на вимогу УІАП ГУ НП у м. Києві від 3 січня 2020 року, в якій зазначено про те, що проти ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження № 0004955 від 26 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, яке знаходиться на розгляді в Оболонському районному суду м. Києва, але вирок Оболонського районного суду м. Києва по вказаному кримінальному провадженні відсутній.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника та обвинуваченого на підтримання апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи № 27/2017 щодо ОСОБА_5 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.
Відповідно до матеріалів судового провадження та особової справи, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання за вказаним вироком з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

2 лютого 2017 року вирок суду прийнятий до виконання Святошинським РС Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

З 13 лютого 2017 року ОСОБА_5 перебував на обліку у вказаному центрі пробації. В цей день ОСОБА_5 ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання та попереджено про відповідальність за систематичне вчинення адміністративних правопорушень, невиконання покладених на нього судом обов`язків та роз`яснено наслідки вчинення нових злочинів, про що ОСОБА_5 власноручно зазначив у поясненнях.

Іспитовий строк закінчився 19 грудня 2018 року.

Згідно з п. 9) ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

27 грудня 2018 року до Святошинського районного суду надійшло подання провідного інспектора Святошинського РВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене з начальником Святошинського РВ філії Державної Установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 , про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку ОСОБА_5 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року відмовлено у задоволенні зазначеного подання з підстав того, що під час іспитового строку щодо ОСОБА_5 внесені відомості в ЄРДР про вчинення ним іншого кримінального провадження, яке на даний час перебуває на розгляді в Оболонському районному суді м. Києва, і колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції.

Так ст. 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього положень ч. 1 ст. 78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч. 4 ст. 76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України та не дає підстав для застосування ст. 78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Згідно з матеріалами судового провадження та досліджених судом першої інстанції матеріалів особової справи ОСОБА_5 , 26 травня 2017 року відносно ОСОБА_5 до ЄРДР внесені відомості про кримінальне провадження № 0004955 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

22 червня 2017 року кримінальне провадження направлено до суду з обвинувальним актом.
Станом на час закінчення іспитового строку кримінальне провадження перебуває на розгляді в Оболонському районному суді м. Києва.

Тобто, під час іспитового строку ОСОБА_5 притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, проте, станом на час закінчення випробувального терміну вирок щодо ОСОБА_5 не постановлений.

Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що протягом визначеного іспитового строку його підзахисний виконав покладені на нього обов`язки, щодо підзахисного відсутній новий обвинувальний вирок, а тому суд після закінчення цього строку має звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, не узгоджується з вищенаведеними вимогами кримінального закону, а також з вимогами ч.3 ст.75 КК України про те, що суд приймає рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання лише у разі, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку не тільки виконає покладені на нього обов`язки, а й насамперед - не вчинить нового злочину.

При цьому відповідно до положень ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року(із змінами та доповненнями) , якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання, суд, який розглядає справу за новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому законом порядку.

Отже, звільнення ОСОБА_5 від покарання за попереднім вироком, в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення в іншому кримінальному провадженні, яке зараз перебуває на розгляді в Оболонському районному суді м. Києва, позбавляє можливості суд призначити остаточне покарання з дотриманням вимог ст. 71 КК України.

Враховуючи наведені обставини, на переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, які не дають достатніх підстав для застосування відносно ОСОБА_5 ч.1 ст.78 КК Українита звільнення його від покарання, призначеного за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у разі постановлення Оболонським районним судом м. Києва виправдувального вироку або закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, орган пробації не позбавлений права та можливості повторного звернення до суду з відповідним поданням про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання Святошинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3