КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

4 серпня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 9 червня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7
сторони захисту адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0012108 від 20.10.2017 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Ясинувате, Донецької області, без постійного місця проживання та реєстрації,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 7 серпня 2020 року включно.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та у даному кримінальному провадженні з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання у місті Києві та Київській області, постійного місця роботи та засобів для існування, продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, останній може ухилятись від явки до суду, на підставі чого жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , у зв`язку з незгодою з даним рішенням подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 9 червня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Вважає, що наявні у справі докази не доводять причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Вказує, що суд продовжив ОСОБА_6 строк тримання під вартою без наявності відповідного клопотання прокурора. На його думку, суд здійснив неналежну оцінку фактів, які стосувалися питання необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин, які склалися на відповідній стадії провадження. Крім того, суд не розглянув можливість застосування альтернативних запобіжних заходів аніж тримання під вартою.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 не має намірів вчиняти будь-яких дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. З огляду на це, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також норм і положень національного законодавства відсутні обґрунтовані підстави для продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив рішення місцевого суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0012108 від 20.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 9 червня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 07.08.2020 року включно.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Доводи адвоката про те, що продовження строку тримання під вартою прийняте без відповідного клопотання прокурора є голослівними, оскільки рішенням Конституційного суду України №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України. Крім того, не є тотожним поняття вважати продовженим обраний запобіжний захід за ч. 3 ст. 315 КПК України та розгляд питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою за ч. 3 ст. 331 КПК України.

Також, є безпідставними посилання захисника на порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки з урахуванням специфіки інкримінованого злочину та способу його вчинення, суддя вірно оцінив можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 9 червня 2020 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 7 серпня 2020 року включно, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 а л і н о в с ь к и й