Справа № 438/812/20
Провадження № 1-кп/442/321/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі кримінальне провадження № 0000108 від 08.03.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Дрогобицького району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учасника бойових дій в зоні АТО, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 07.03.2020 приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки „MERCEDES-BENZ 110 DKA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним вулицею Шевченка в м. Бориславі Львівської області, у напрямку смт Східниця, проїжджаючи неподалік будинку № 237 вказаної вулиці, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306,зі змінами та доповненнями, а саме: Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10; Розділу 2 п. 2.3 „б, „д, п. 2.9 „а; Розділу 12 п. 12.1 Правил дорожнього руху,які виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, відволікся від керування транспортом у дорозі, не урахував дорожню обстановку, внаслідок чого без причин технічного характеру виїхав на правий тротуар, після чого здійснив наїзд на нерухомий об`єкт бетонну електроопору, чим створив загрозу життю і здоров`ю пасажира ОСОБА_5 , який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у виді садна на лівому коліні та вивиху головки лівої стегнової кістки, що по ступеню тяжкості відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

10.06.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.
Згідно даної угоди потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, попросив вибачення, майнова шкода відсутня, ОСОБА_5 не має будь-яких претензій до ОСОБА_3 з приводу відшкодування моральної шкоди, оскільки ОСОБА_3 попросив вибачення за скоєне.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Обвинувачений просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Потерпілий просив затвердити, укладену з обвинуваченим, угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, проте до 30.06.2020 відносилося до категорії злочинів середньої тяжкості. Потерпілим від даного кримінального правопорушення є ОСОБА_5 .

На момент вчинення злочину санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Потерпілий та обвинувачений добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та закону. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 будучи особою, яка керувала транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 286 КК України, в редакції Закону, що діяв на момент вчинення злочину.

За таких обставин суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим та призначити узгоджений сторонами вид та розмір покарання обвинуваченому, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Судом роз`яснено ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Щодо процесуальних витрат у розмірі 1 634 грн 50 к. за проведення Львівським НДЕКЦ судової інженерно-транспортної експертизи № 15/2/473 від 18.05.2020, то вони у відповідності до ст. 124 КПК України повинні бути стягнуті на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 16.04.2020 скасувати. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Під час досудового розслідування запобіжний захід не обирався, а тому до вступу вироку в законну силу підстав для його обрання також немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду від 10.06.2020 про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1 634 грн 50 к. за проведення Львівським НДЕКЦ судової інженерно-транспортної експертизи № 15/2/473 від 18.05.2020.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 16.04.2020 на речові докази.
Речові докази:
автомобіль марки Mercedes-Benz 110 DKA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, 1997 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 та користувачем ОСОБА_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Mercedes-Benz 110 DKA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, 1997 року випуску, серії НОМЕР_3 , орган, що видав, ТСЦ4642, яке видане на ім`я ОСОБА_6 , повернути обвинуваченому.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1