Справа № 504/1891/18
Номер провадження 1-кс/504/1145/20
У Х В А Л А
24.12.2020смт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання ТОВ «Сейп Автотранс», в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000801 від 27.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

ТОВ «Сейп Автотранс», в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5 звернулось до суду з клопотанням про скасування арешту майна, а саме з транспортного засобу марки «DACIA» моделі «LOGAN», державні номерні знаки НОМЕР_1 в рамках кримінального провадження №0000801 від 27.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Як вбачається з зазначеного клопотання, арешт підлягає скасуванню, оскільки на теперішній час всі слідчі дії відносно вилученого транспортного засобу проведені в повному обсязі та застосування цього заходу в подальшому є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Сейп Автотранс» підтримав заявлене клопотання в повному обсязі.

Слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 та прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 не заперечували проти задоволення даного клопотання та повідомили, що кримінальне провадження №0000801 від 27.05.2018 року закрито на підставі з п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Дослідивши матеріали, надані в обґрунтування клопотання та заслухавши думки сторін, які приймали участь в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000801 від 27.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000801 від 27.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України задоволено та накладено арешт на рухоме майно, а саме транспортний засіб марки «DACIA» моделі «LOGAN», державні номерні знаки НОМЕР_1 , з позбавленням власника права користуватися, ремонтувати та розпоряджатися вказаним транспортним засобом.
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 транспортний засіб марки «DACIA» моделі «LOGAN», державні номерні знаки НОМЕР_1 перебуває у власності ТОВ «Сейп Автотранс».

Постановою старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області від 27.09.2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000801 від 27.05.2018 року закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діяннях водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Зазначене також підтверджується наданим прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 в судовому засіданні витягом з ЄРДР станом на 24.12.2020 року.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст.41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 року, правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

П.6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 року, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 року, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на приписи п.18 ч.1ст.3 КПК України згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Жоден не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду по справі «Мороко проти Російської Федерації» від 12.06.2008 року Судом зазначається: «Попередні положення не зменшують права держави забезпечувати виконання таких законів, які їй видаються необхідними для здійснення контролю за використанням власності відповідно до загальних інтересів чи для забезпечення сплати податків чи інших зборів та штрафів».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст.1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

В силу положень кримінального процесуального законодавства України на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено в судовому засіданні, на теперішній час всі слідчі дії в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000801 від 27.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України відносно вилученого транспортного засобу проведені в повному обсязі, а досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закрито у зв`язку з п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що на теперішній час відсутні підстави для збереження та подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту рухомого майна, а саме транспортного засобу марки «DACIA» моделі «LOGAN», державні номерні знаки НОМЕР_1 , що накладений ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.174 КПК України,

ухвалив:

Клопотання ТОВ «Сейп Автотранс», в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_5 про скасування арешту майна, а саме транспортного засобу марки «DACIA» моделі «LOGAN», державні номерні знаки НОМЕР_1 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000801 від 27.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - задовольнити.

Арешт, накладений на підставі ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000801 від 27.05.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на рухоме майно, а саме транспортний засіб марки «DACIA» моделі «LOGAN», державні номерні знаки НОМЕР_1 , з позбавленням власника права користуватися, ремонтувати та розпоряджатися вказаним транспортним засобом скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1