Справа №474/119/19
Провадження №1-кс/474/251/2020
УХВАЛА
Іменем України
08.12.20 року смт. Врадіївка
Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 25.08.2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000224 від 03.07.2018р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137КК України, пред`явленої в порядку ст. 303 КПК України, -
встановив:
07.10.2020р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Врадіївського ВП ОСОБА_4 від 25.08.2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000224 від 03.07.2018р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137КК України, за фактом того, що в січні 2018р. вчитель фізичної культури Покровської ЗОШ ОСОБА_5 через неналежне виконання професійних обов`язків допустив нанесення ударів м`ячем в голову його неповнолітній учениці ОСОБА_6 , що спричинило шкоду здоров`я.
В свої скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження, вказуючи що остання є передчасною з огляду на те, що слідчим не надано належної правової оцінки доказам наяним в матеріалах кримінального провадження, зокрема: акту про нещасний випадок, висновку судово медичної експертизи №610-М від 12.11.2018р. який був проведений експертом без надання йому матеріалів кримінального провадження, та був проведений за відсутності потерпілої, та був проведений лише на підставі первинного діагнозу районного лікаря. Посилався що слідча не допитала лікаря щодо обставин перебування ОСОБА_7 на амбулаторному лікуванні з приводу поставленого їй діагнозу, не усунула суперечностей в показаннях матері потерпілої з іншими доказами, тощо. Вона ж не виконала вказівки прокурора у даному кримінальному провадженні. З цих підстав вважає оскаржувану постанову не вмотивованою, та такою що складена в порушення ст. 110 КПК України, без проведення всебічного, об`єктивного досудового розслідування.
В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити.
Слідча Врадіївського ВП ОСОБА_4 про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, але не з`явилася, з заявами, клопотаннями не зверталася, що у відповідності до ч.3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.
02.07.2018 р. ОСОБА_3 звернувся із заявою про вчинений злочин до Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області про внесення відомостей до ЄРДР за ознаками складу злочинів передбачених ст. ст. 271, 364, 366 КК України, в описовій частині якої зазначив про видачу ОСОБА_8 офіційного документу (відмови у прийнятті на роботу) зміст якого не відповідає дійсності та про отримання ученицями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на уроках фізкультури, які веде вчитель ОСОБА_5 , травм, з причин порушення правил техніки безпеки вчителем. У цій же заяві він посилався на надання директором школи до відділу освіти офіційного документу акту Н-Н з внесенням туди неправдивих відомостей щодо причин нещасного випадку.
На підставі цієї заяви ОСОБА_3 до ЄРДР внесено відомості за №0000224 за фактом порушення вчителем ОСОБА_5 актів про охорону праці, внаслідок чого учениці отримали тілесні ушкодження, з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст. 271 КК України.
Під час проведення досудового розслідування слідчим проведено ряд слідчих дій, а саме: витребувано акт про нещасний випадок №1 що стався з учасником навчально виховного процесу ученицею ОСОБА_7 від 23.01.2018р., довідку з ЦРЛ №945 від 13.09.2018р. щодо встановлення ОСОБА_7 діагнозу забій лобно тім`чкової області голови; отримано амбулаторну картку на ім`я ОСОБА_6 , проведено судово медичну експертизу за результатами якої експерт прийшов до висновку про відсутність у ОСОБА_7 будь яких тілесних ушкоджень, та що діагноз «забій лобно тім`яної частини голови не враховувався, так як об`єктивними клінічними даними не підтверджений»;
Вона ж допитала неповнолітню ОСОБА_11 в якості потерпілої, та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15
10.02.2020 р. слідчим була винесена чергова постанова про закриття кримінального провадження, яка ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду була скасована, в якій слідчий суддя вказав на те, що слідча в оскаржуваній постанові посилається на ряд вчинених слідчих дій, однак в матеріалах провадження наявні і інші документи, яким слідча не дає жодної оцінки, та залишається незрозумілим за яким критерієм слідча оцінювала вказані документи як докази щодо їх належності та допустимості, якщо у справі відсутні постанови якими вирішувалися б питання щодо доручення певних документів як доказів. В ній же вказав на не проведення слідчою огляду місця події, перевірки показань ОСОБА_5 стосовно проведення інструктажу та отримання ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, оскільки висновки слідчої ґрунтуються лише на показаннях осіб, які не були очевидцями вказаних подій. Та що вона ж не допитала жодної особи, яка була присутня при тих подіях, на які вказує ОСОБА_5 та як наслідок не виконала вказівки прокурора ОСОБА_17 . Не була нею встановлена і допитана особа яка нанесла удар м`ячем потерпілій. Послався на приписи п. 2 ч.2 ст. 242 КПК України щодо необхідності проведення експертизи щодо тяжкості та характеру тілесних ушкоджень. В ухвалі слідчий суддя також прийшов до висновку, що вказане кримінальне провадження можливо містить склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 137 КК України, в зв`язку з чим є необхідність у перекваліфікації кримінального правопорушення.
03.04.2020р. до ЄРДР внесені зміни в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000224 від 03.07.2018р. з ч.1 ст. 271 КК України на ч.1 ст. 137 КК України.
13.05.2020р. прокурором ОСОБА_18 дано вказівки у кримінальному провадженні щодо призначення повторну судово медичну експертизу щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 та ступеню їх тяжкості.
03.07.2020р. начальником СВ Врадіївського ВП ОСОБА_19 , надано вказівки у даному кримінальному провадженні, в т.ч. щодо проведення огляду місця події, виконання в повній мірі вказівки процесуального прокурора від 07.01.2019р., встановлення особи учня який наніс удар м`ячем ОСОБА_9 , допитати його даного приводу, з`ясувати обставини в нього проведення інструктажу про заходи безпеки, допитати в якості свідків учнів класу, та надано ряд інших вказівок.
25.08.2020 р. слідча ОСОБА_4 винесла постанову про закриття кримінального провадження, в якій визначилася з об`єктом, суб`єктом та суб`єктивною і об`єктивною сторонами кримінального правопорушення за ч.1 ст. 137 КК України, та пославшись на висновок експерта яким встановлено відсутність тілесних ушкоджень у потерпілої, акт нещасного випадку та наказ про призначення ОСОБА_5 вчителем фізичної культури , його ж посадову інструкцію, а також пояснення самого ОСОБА_5 та відмову ОСОБА_20 від написання заяв про визнання потерпілою, прийшла до висновку те, що ОСОБА_21 .. ОСОБА_7 не було спричинено істотної шкоди здоров`ю, а тому у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення за ст. 137 ч.1 КК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно з ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора як встановлено ч. 1 ст. 36 КПК України.
За приписами п.п. 1-3 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування.
Частиною 4 ст. 38 КПК України визначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно ч. 1, п.п. 1, 4, 6 ч. 2 та ч. 3 ст. 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування, та він же зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які даються у письмовій формі. Невиконання керівником органу досудового розслідування законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Відповідно до ч. 4 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, та він же зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно п. 1 ч. 1. ч. 2 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Частинами 1 та 2 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора складається з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;
2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;
3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення слідчого, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 137 КК України передбачено відповідальність за невиконання або неналежне виконання професійних чи службових обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило істотну шкоду здоров`ю потерпілого.
Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 137 КК України, є життя і здоров`я людини. З об`єктивної сторони цей злочин полягає у невиконанні або неналежному виконанні особою своїх професійних чи службових обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх, що спричинило істотну шкоду здоров`ю потерпілого. Суб`єктом кримінального правопорушення є особа, на яку покладено професійні чи службові обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх, до таких, зокрема, відносяться певні категорії працівників закладів вищої, загальної середньої, професійно-технічної та позашкільної освіти, лікувально-оздоровчих закладів для дітей, дитячих будинків.
Однак всупереч вищевказаним вимог процесуальних норм, слідча не виконала як вказівки процесуального керівника - прокурора ОСОБА_22 щодо призначення повторної судово медичної експертизи щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 та ступеню їх тяжкості, так і начальника СВ Врадіївського ВП ОСОБА_23 , в т.ч. щодо проведення огляду місця події, виконання в повній мірі вказівок процесуального прокурора від 07.01.2019р., встановлення особи учня який наніс удар м`ячем ОСОБА_9 , допиту його з даного приводу, з`ясування обставини в нього щодо проведення інструктажу про заходи безпеки, допиту в якості свідків учнів класу.
Нею ж не виконано ухвалу слідчого судді від 06.03.2020р. в якій він звернув увагу на необхідність проведення слідчою огляду місця події, перевірки показань ОСОБА_5 стосовно проведення інструктажу та отримання ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, допиту осіб, які були присутні при подіях на які вказує ОСОБА_5 , встановленню та допиту особи яка нанесла удар м`ячем потерпілій.
Заслуговують на увагу і доводи скаржника щодо недопиту слідчим лікаря яким ОСОБА_24 було встановлено діагноз забій лобно тім`чкової області голови. Також інформації про стан здоров`я дитини зазначений у медичних документах після звернення її до лікаря при обставинах вказаних вище не надано оцінку слідчим при винесенні оскаржуваної постанови та не взято до уваги експертом при складання висновку №610-М від 12.11.2018р., та як наслідок під час досудового розслідування не в повній мірі перевірені доводи заявника у скарзі щодо первинного діагнозу встановленого дитині, не усунуті розбіжності в цій частині, в тому числі шляхом проведення повторної судово-медичної експертизи.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України, обов`язком слідчого слідчий є забезпечення проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень. При чому призначаючи експертизу слідчий має забезпечити експерта всіма необхідними матеріалами для проведення повного, всебічного та об`єктивного експертного дослідження.
Отже вимоги скарги є законними та обґрунтованими, а тому скарга в частині скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження - підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 372 КПК України, -
постановив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 25.08.2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000224 від 03.07.2018р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137КК України, пред`явленої в порядку ст. 303 КПК України задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 25.08.2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000224 від 03.07.2018р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137КК України, кримінальне провадження направити для проведення досудового розслідування.
Повний текст ухвали буде проголошено 16.00 год. 11.12.2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає
слідчий суддя ОСОБА_1