Провадження № 1-кп/127/638/19

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження №0000268, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, громадянки України, яка має на утриманні неповнолітню дитину, працюючої адміністратором в магазині «Фрешмаркет», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 з 18.02.2019 проходила стажування на посаду продавця продовольчих товарів (без оформлення трудового договору) у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює підприємницьку діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_7 .
Перебуваючи на робочому місці, ОСОБА_5 21.02.2019 близько 20 год.40 хв., після завершення робочого дня, здійснила перерахунок коштів, які знаходилися в касі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відчинила сейф наявним ключем, маючи намір залишити там грошові кошти. В подальшому ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, маючи вільний та безперешкодний доступ до грошей, не маючи права розпоряджатися грошовими коштами, які перебували в її віданні та були отриманні за проданий раніше товар, умисно, таємно, забрала грошові кошти у розмірі 2000,00 гривень, після чого залишила ключ в сейфі, закрила приміщення магазину та покинула його. Наступного дня - 22.02.2019 ОСОБА_5 передала наявні в неї ключі від магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » продавцю, якій здійснював торгівлю в магазині на той час.
У подальшому, викраденими грошовими коштами в сумі 2000,00 гривень ОСОБА_5 розпорядилась на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 2000,00 грн.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала частково, пояснивши суду наступне. 18.02.2019 вона за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , приступила до здійснення функцій продавця в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». ОСОБА_5 повідомила, що з ОСОБА_7 вони домовились про оплату за роботу продавця в розмірі 500 гривень за один день роботи в магазині, а також про те, що вона буде офіційно працевлаштована в найкоротший термін. В подальшому, протягом чотирьох днів ОСОБА_5 здійснювала свої обов`язки продавця, а також по завершенню зміни обов`язково перераховувала наявні в касі грошові кошти, які отримані за день та робила звіт по коштам за допомогою касового апарату. ОСОБА_5 пояснила, що вона неодноразово запитувала ОСОБА_7 коли остання здійснить її офіційне працевлаштування. ОСОБА_5 також повідомила, що в останній (четвертий) день її роботи в магазині «Дача» прийшла дівчина, яка раніше працювала в даному магазині та звільнилась, з метою передати ключі від магазину та розповіла, що власниця магазину не оформляє своїх продавців офіційно, а також існують проблеми з розрахунком заробітної плати. Відтак, ОСОБА_5 зазначила, що вона вирішила забрати з каси грошові кошти в сумі дві тисячі гривень, які еквівалентні саме тій заробітній платі, яку ОСОБА_7 повинна заплатити їй за чотири дні роботи в магазині «Дача» в якості продавця, що вона і зробила. В подальшому, ОСОБА_5 перерахувала грошові кошти, отримані від продажу товарів в магазині «Дача», яких налічувалось близько 16000,00 гривень, зробила звіт по касовому апарату та відрахувала 2000,00 гривень, які як вона вважала на той час, мала право забрати в якості заробітної плати за чотири дні роботи в магазині «Дача». Решту коштів, що залишились, вона поклала в сейф, закривши його на ключ, який залишила в замку. Обвинувачена зазначила, що грошовими коштами, які вона взяла з каси магазину в сумі 2000,00 гривень, вона розпорядилась на власний розсуд. ОСОБА_5 зазначила, що того дня вона телефонувала ОСОБА_7 , однак остання на її дзвінки не відповідала, тому ОСОБА_5 написала їй смс-повідомлення, в якому зазначила про 2000,00 гривень, які вона взяла з каси в рахунок оплати за відпрацьовані дні продавцем в магазині та повідомила, що на роботу більше не вийде. Наступного дня - 22.02.2019 ОСОБА_5 передала наявні в неї ключі від магазину «Дача» продавцю, якій здійснював торгівлю в магазині на той час.
ОСОБА_5 повідомила суду, що на даний час вона розуміє, що не мала права брати тих 2000,00 гривень, оскільки вона не мала права розпоряджатись грошовими коштами, отриманими в якості виручки за проданий товар. Обвинувачена зазначила, що вона щиро кається у вчиненому, визнає цивільний позов на суму 2000,00 гривень. Просила суд суворо її не карати, оскільки висновки для себе зробила.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 повідомила суду, що вона здійснює підприємницьку діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». З обвинуваченою ОСОБА_5 домовились про подальше працевлаштування останньої в якості продавця в магазині, який знаходиться по АДРЕСА_3 . Потерпіла вказала, що ОСОБА_5 не була офіційно оформлена, оскільки три дні тривало її стажування, та лише один день вона працювала, однак здійснити оформлення всіх документів щодо працевлаштування останньої ОСОБА_7 не встигла. Потерпіла повідомила, що після завершення робити ОСОБА_5 , наступного дня 22.02.2019, остання не вийшла на роботу, в результаті чого було встановлено, що в сейфі магазину «Дача» були відсутні грошові кошти, отримані за продаж товарів (виручка). В подальшому потерпіла викликала на роботу іншого продавця ОСОБА_8 , з якою здійснено інвентаризацію та встановлено недостачу в сумі 16721,50 гривень. У зв`язку із завданим їй збитком на суму 16721,50 гривень був поданий цивільний позов в межах даного кримінального провадження.
В подальшому потерпіла ОСОБА_7 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити заявлений цивільний позов, щодо міри покарання обвинуваченій покладається на розсуд суду.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що вона працює продавцем в ОСОБА_7 22.02.2019 близько 08.00 год. ранку їй зателефонувала ОСОБА_7 та попросила приїхати до магазину «Дача», який знаходиться неподалік зупинки громадського транспорту «Грибоєдова» по вул. Київській. По приїзду ОСОБА_7 повідомила свідку, що на роботу не вийшов продавець. В подальшому вони разом зайшли в магазин, все було на своїх місцях, лише не було виручки. Свідок повідомила, що сейф був зачинений на ключ, який знаходився в серцевині замка. Свідок ОСОБА_8 повідомила, що назвати якої суми точно не вистачало не може зазначити, оскільки перевірки наявності готівки вона не проводила, при проведенні інвентаризації грошових коштів у касі присутня не була. В той же час підтвердила свій підпис у відповідному акті інвентаризації, мотивуючи тим, що їй дала відповідну вказівку власниця магазину її роботодавець. Додатково свідок зазначила, що всі товари була на своїх місцях, їх нестачі виявлено не було.
Крім показань обвинуваченої ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , судом досліджувались надані стороною обвинувачення під час судового розгляду, як докази вини обвинуваченої ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, наступні документи:
- витяг з кримінального провадження № 0000268 про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушщення до ЄРДР 23.02.2019 року;
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.02.2019 ОСОБА_7 ;
- протокол огляду місця події від 22.02.2019 року, згідно якого проведено огляд магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , згідно якого всередині приміщення виявлено столи, холодильники, сейф з ключами, з лівої сторони від вхідних дверей предмет ззовні схожий на відеокамеру, слідів злому вхідних дверей магазину не виявлено;
- виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_7 , згідно якої вказаний як основний вид економічної діяльності: роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах;
- трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, укладений 22.02.2019 між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ;
- анкета ОСОБА_5 від 14.02.2019;
- акт інвентаризації грошових коштів магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , згідно якого комісія в складі ФОП ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 та продавця магазину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_5 , провели інвентаризацію грошових коштів фірмового магазину «Дача». Станом на 20:00 21.02.2019 на вище зазначеному магазині в наявності мали б бути розміні кошти у розмірі 200 грн. (які є фіксованою сумою) та кошти виторгувані за поточний робочий день (виручка за 21.02.19). Виручка є виторгом за проданий товар продавцем ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ). Дана виручка мала б зберігатися у обладнаному сейфі, однак у зазначеному місці суми виторгу за 21.02.2019 не виявлено. Згідно звіту, який вилучено із комп`ютерної бази, сума виторгу за 21.02.2019 склала 16721,50 гривень. Розміні кошти у розмірі фіксованої суми 200 грн. було виявлено у грошовій скрині, однак їх розмір не відповідає фіксовані сумі, він був на 12 грн. більший, тобто наявні розміні кошти становили 212грн. Крім того в даному акті зазначено, що на час проведення інвентаризації продавець ОСОБА_5 була відсутня, хоча завчасно була повідомлена;
- документ під назвою «Сума виручки по продавцю», ОСОБА_9 за 21.02.2019, згідно якого за робочий день 21.02.2019 ОСОБА_5 сума виручка склала 16721,50 гривень;
- документ з касового апарату під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №25 за 21.02.2019, згідно якого вказано ФМ Дача на Грибоєдова, продавець ОСОБА_9 , загальна сума 16790,00 гривень, отримав ОСОБА_10 ;
- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 25.06.2019, на підставі ухвали слідчого судді від 24.06.2019, згідно якого ОСОБА_7 добровільно надала записи з камер відеоспостереження, що розміщені в магазині «Дача», за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 74;
- протокол огляду предмету від 25.06.2020, а саме: предметом огляду являється на компакт диск з відеозаписами з камер спостереження в магазині «Дача» за 21.02.2019 в проміжок часу з 20.29 год. до 21.30 год., який був оглянутий в судовому засіданні. Під час перегляду відео файлу встановлено, як ОСОБА_5 в приміщенні магазину взяла кошти з касового апарату, перерахувала їх та поставила на стіл, поруч з робочим місцем продавця, потім взяла зі столу грошові кошти та нагнулася під стіл, ( в тому місці де знаходиться сейф) тримаючи в лівій руці куртку, потім розігнулась та вийшла з магазину;
- протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2019 за участю потерпілої ОСОБА_7 , згідно якого слідчий експеримент відображений на відеозаписі, який додається;
- протокол проведення слідчого експерименту від 30.07.2019 за участю підозрюваної ОСОБА_5 , згідно якого ОСОБА_5 в присутності понятих щодо факту крадіжки виручки з магазину «Дача» повідомила те, що вона дійсно працювала продавцем в даному магазині, однак їй відмовляли у офіційному працевлаштуванні та не платили грошові кошти. В наслідок чого, ОСОБА_5 повідомила адміністратора про завершення робочої зміни 21.02.2019, самовільно взяла грошові кошти в сумі 2000,00 гривень з загальної суми виторгу за 21.02.2019, як оплату за чотири робочі дні, які вона працювала в даному магазині. При цьому ОСОБА_5 повідомила, що вона виключила світло, попередньо відділивши 2000,00 гривень від загальної суми, та решту грошей поставила до сейфу. Грошові кошти в сумі 2000,00 гривень сховала в свою куртку в той момент, коли ставила решту грошей до сейфу. Після чого вийшла з магазину.
Заслухавши покази обвинуваченої ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 , дослідивши надані під час судового розгляду докази, суд дійшов наступного висновку.
З приводу протоколу слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_7 суд вважає, що стороною обвинувачення надано доказ, здобутий з порушенням основоположних свобод та з порушенням суттєвих вимог процесуального законодавства щодо його складання.
Зокрема, слідчим при складенні вказаного протоколу не дотримано вимог ст. 104, 240 КПК України, згідно з якими під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу ( ч. 2 ст. 240 КПК України), тобто відеозапис є лише додатком до протоколу.
Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту, що передбачено положеннями ч. 6 ст. 240 КПК України.
Вимоги до протоколу визначені ст. 104 КПК України, згідно з якими у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.
Якщо за допомогою технічних засобів фіксується допит, текст показань може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.
Таким чином, єдиним виключенням з правила при фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів є допит особи, слідчий експеримент до вказаного виключення Законом не відноситься.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 104 КПК України протокол складається з описової частини, яка повинна містити відомості про послідовність дій, отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 105 КПК України визначено, що відеозапис процесуальної дії є лише додатком до протоколу.
Тобто, Законом чітко передбачено, що про проведення слідчого експерименту слідчий має скласти протокол, в якому докладно викласти умови і результати слідчого експерименту, відобразити послідовність дій, отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, а з поданого обвинуваченням протоколу вбачається, що слідчий вказаного не зробив, а безпідставно та всупереч вимог ст. 104, 240 КПК України застосував до вказаної процесуальної дії неналежну процедуру, обмежившись записом у частині, що передбачає викладення ходу та результатів, встановлених слідчим експериментом, лише вказівки на те, що експеримент фіксується на цифрову відеокамеру. Таким чином, в самому протоколі жодних даних, що мають значення для справи не існує.
Відтак, перевіривши, дослідивши та надавши оцінку даному доказу суд, виходячи з положень статті 87 КПК України, приходить до переконання про його недопустимість у зв`язку із істотним порушенням прав та свобод людини, а отже неможливість його використання з метою доведення винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 .
Суд приймає до уваги як належний і допустимий доказ показання обвинуваченої ОСОБА_5 , яка послідовно та змістовно повідомила причини, які спонукали її на вчинення крадіжки грошових коштів, виручених від продажу в магазині «Дача», який знаходиться по вул. Київській, 74 в м. Вінниці та всі обставини вчинення кримінального правопорушення. З показань обвинуваченої суд встановив, що 18.02.2019 ОСОБА_5 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , приступила до здійснення функцій продавця в магазині «Дача», з оплатою за роботу продавця в розмірі 500 гривень за один день роботи в магазині, а також з подальшим офіційним працевлаштуванням в найкоротший термін. ОСОБА_5 повідомила, що вона протягом чотирьох днів здійснювала свої обов`язки продавця, а також по завершенню зміни обов`язково переховувала наявні в касі грошові кошти, які отримані за день та робила звіт по коштам за допомогою касового апарату. У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не оформила трудовий договір з ОСОБА_5 офіційно, остання вирішила забрати з каси грошові кошти в сумі 2000,00 гривень, за чотири дні роботи в магазині «Дача» в якості продавця, що вона і зробила. Обвинувачена ОСОБА_5 зазначає, що вона перерахувала грошові кошти, отримані від продажу товарів в магазині «Дача» за 21.02.2019, яких налічувалось близько 16000,00 гривень, зробила звіт по касовому апараті та відрахувала собі 2000,00 гривень, які як вона вважала, на той час, мала право забрати в якості заробітної плати за чотири дні роботи в даному магазині. Залишок коштів вона поклала в сейф, закривши його на ключ, який залишили в замку. Крім того, ОСОБА_5 зазначила, що того дня вона телефонувала ОСОБА_7 , однак остання на її дзвінки не відповідала, тому ОСОБА_5 написала їй смс - повідомлення, в якому зазначила, що те, що взяла з каси 2000,00 гривень в рахунок оплати за відпрацьовані дні продавцем в магазині та повідомила, що на роботу більше не вийде. Наступного дня - 22.02.2019 ОСОБА_5 передала наявні в неї ключі від магазину «Дача» продавцю, якій здійснював торгівлю в магазині на той час.
Протокол слідчого експерименту від 30.07.2019 року, проведеного із обвинуваченою ОСОБА_5 , за участі її захисника ОСОБА_11 , суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки він повністю відповідає вимогам КПК України щодо його форми та змісту, повністю узгоджується із іншими доказами та показаннями обвинуваченої і свідка, зокрема і в частині показань ОСОБА_5 про суму вкрадених нею коштів у розмірі 2000, 00 грн.
З показань потерпілої ОСОБА_7 суд встановив, що дійсно мали місце трудові відносини між нею, як ФОП та обвинуваченою ОСОБА_5 , однак потерпіла заперечує роботу ОСОБА_5 з 18.02.2019, оскільки запевняє, що це було стажування, а приступила до роботи ОСОБА_5 лише 21.02.2019. Дані пояснення суд вважає надуманими з метою уникнення відповідальності за порушення вимог трудового законодавства у виді не оформлення найманих працівників. Крім того, дана обставина підтверджується і тим, що наявний в матеріалах справи трудовий договір з ОСОБА_5 підписаний з ОСОБА_7 датований 22.02.2019, а остання повідомляє суд про початок роботи ОСОБА_5 з 21.02.2019.
Згідно протоколу огляду місця події від 22.02.2019 слідів взлому магазину не встановлено. Разом з тим, у потерпілої та інших продавців, наявний запасний комплект ключів від магазину, оскільки ОСОБА_5 передала ключі лише наступного дня, і у неї не вимагали негайного повернення ключів з метою відкриття магазину іншим продавцем наступного дня. Хто, ще мав доступ до магазину судом не встановлено, досудовим розслідування не доведено.
З показів свідка ОСОБА_8 суд встановив, що 22.02.2019 близько 08.00 год. ранку їй зателефонувала ОСОБА_7 та попросила приїхати до магазину «Дача», який знаходиться неподалік зупинки громадського транспорту «Грибоєдова» по вул. Київській. По приїзду ОСОБА_7 повідомила свідку, що на роботу не вийшов продавець. В подальшому вони разом зайшли в магазин, все було на своїх місцях, лише не було виручки. Свідок повідомила, що сейф був зачинений на ключ, який знаходився в серцевині замка. Свідок ОСОБА_8 повідомила, що назвати якої суми точно не вистачало не може зазначити, оскільки перевірки наявності готівки вона не проводила, при проведенні інвентаризації грошових коштів у касі присутня не була. В той же час підтвердила свій підпис у відповідному акті інвентаризації, мотивуючи тим, що їй дала відповідну вказівку власниця магазину її роботодавець. Додатково свідок зазначила, що всі товари була на своїх місцях, їх нестачі виявлено не було.
Беручи до уваги показання обвинуваченої та свідка ОСОБА_8 , суд приходить до висновку про визнання недопустимим як доказу акту інвентаризації грошових коштів від 22.02.2019 року з наступних підстав. Згідно змісту даного акту, інвентаризація наявності грошових коштів у касі магазину проведена комісією у складі власниці магазину ОСОБА_7 , яка є відповідно потерпілою та цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_8 , яка була продавцем та відповідно найманим працівником у ОСОБА_7 , а відтак перебувала у залежному від неї стані. Нестача коштів саме в сумі 16721,50 грн. була встановлена на підставі лише цієї інвентаризації, інших доказів нестачі грошових коштів у вказаній сумі суду стороною обвинувачення не надано. В той же час, допитана в судовому засіданні як свідок, член цієї інвентаризаційної комісії ОСОБА_8 , будучи приведеною до присяги та попередженою про відповідну кримінальну відповідальність, пояснила суду, що насправді вона не була присутньою при проведенні інвентаризації грошових коштів, а також не була присутньою при відкритті сейфу. Відтак, перерахунок наявних у сейфі грошових коштів відбувався за її відсутності, а вона лише перевірила наявність усіх товарів у магазині. В той же час, підпис у інвентаризаційному акті вона поставила за вказівкою свого роботодавця.
Отже, зміст акту інвентаризації від 22.02.2019 року в частині його проведення у складі комісії з двох осіб, не відповідає дійсності, що достеменно встановлено у судовому засіданні. Фактично всі висновки акту складені лише однією особою, а саме потерпілою, яка у даному провадженні є ще й цивільним позивачем, а отже зацікавленою особою. За таких обставин, даний документ не може вважатись беззаперечним та допустимим доказом вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки грошових коштів саме у сумі 16721,50 грн.
Відтак, беручи до уваги визнання вини ОСОБА_5 у крадіжці коштів у сумі 2000,00 грн., в ході судового розгляду встановлено та підтверджено доказами вчинення крадіжки грошових коштів у сумі саме 2000,00 гривень.
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченої, яка є раніше не судимою.
Зокрема ту обставину, що ОСОБА_5 відповідно до характеристики МКП «Київська» №553 від 20.06.2019 року характеризується позитивно, скарг та звернень на його дії не надходило.
Згідно висновку КП ВОНД «Соціотерапія» № 1701 від 14.06.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному наркологічному обліку в даному закладі не перебуває.
Відповідно до довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» № 20/2985 від 20.06.2019 ОСОБА_5 за даними архіву лікарні, картотеки диспансерного відділення та статистичного відділу станом на 14.06.2019 року не значиться. На обліку не перебуває.
Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 суд вважає щире каяття.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлено.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченої, яка є раніше не судимою, визнала вину, щиро розкаялася, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень ОСОБА_5 можливе без ізоляції її від суспільства, а тому їй слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2617-VIII від 22.11.2018).
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 завданої матеріальної шкоди у розмірі 16721,50 гривень, який ОСОБА_5 визнала частково на суму 2000,00 гривень, суд приймає до уваги положення ст. 128-129 КПК України, ст. 1177 ЦК України, відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Представник потерпілого ОСОБА_6 цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.
Обвинувачена ОСОБА_5 цивільний позов визнав частково на суму 2000,00 гривень, які як вона повідомила суду взяла без відому та дозволу ОСОБА_7 .
Прокурор не заперечував проти задоволення цивільного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на вище викладене, з підстав доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 на суму 2000,00 гривень, визнання обвинуваченою позовних вимог на суму 2000,00 гривень, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню в сумі 2000,00 (дві тисячі) гривень.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до положень статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65 67, 185 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України №2617-VIII від 22.11.2018) та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на час розгляду справи складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2000,00 гривень у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.
Речові докази по кримінальному провадженню №0000268, а саме:
- відеозаписи з камер відеоспостереження за 21.02.2019 з приміщення магазину «Дача» - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: