Пр-ня по справі № 1-кп/521/1348/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3
за участю обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за №0002008 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Одеси; з середньою освітою; не одруженого; офіційно не працевлаштованого; мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 186 КК, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 06.08.2020 року, о 18 годині 40 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 48-А, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, відкрито, зірвав з шиї ОСОБА_6 , золотий ланцюжок, плетіння «Якірне», вагою приблизно 4 г., вартістю 3587 гривень, кулон-ікона «Покрова», вагою 1 г., вартістю 760 гривень, кулон у вигляді букви «В», вагою приблизно 1 г., вартістю 960 гривень, завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 5307 гривень, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи повторно, 10.08.2020 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 40, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_7 , золотий ланцюжок, вагою 4,21 г., вартістю 3230 гривень, завдавши ОСОБА_7 матеріальну шкоду у сумі 3230 гривень, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи повторно, 17.08.2020 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Малиновського, 55, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, відкрито зірвав з шиї ОСОБА_8 , золотий ланцюжок, вагою 4,46 г., вартістю 7631 гривень, завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 7631 гривень, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав та показав, що він втратив роботу. В зв`язку із відсутністю грошей він на вул. Генерала Петрова тричі зривав із жінок прикраси із шиї, які потім здавав до ломбарду, а гроші витрачав. Коли його затримали правоохоронці він показав всі ломбарди, куди він здавав прикраси. У скоєному кається.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- чоловічі кросівки, темного кольору оглянуто та визнано речовим доказом за кримінальним провадженням (квитанція про отримання на зберігання речових доказів №004655; постанова про долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 03.09.2020 року; постанова про визнання предмету речовим доказом від 03.09.2020 року; протокол огляду предмету від 02.09.2020 року);

- CD-диск визнаний речовим доказом за кримінальним провадженням (протокол огляду диску від 07.09.2020 року; постанова про визнання предмету речовим доказом від 07.09.2020 року);

- обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий (вимога від 03.09.2020 року; не перебуває на обліку в ООМЦПЗ (довідка від 21.09.2020 року); моральна та матеріальна шкода потерпілим відшкодована в повному обсязі (заяви потерпілих).

Інших доказів сторони не надавали. Потерпілі в судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд провадження без їх участі.

При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), ст.ст. 91, 374 КПК України які не зобов`язують суд, у разі наявності у формуванні обвинувачення, визнаного доведеним на підставі наданих сторонами доказів всіх відомостей відповідно до вимог ст. 374 КПК України вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів.

Клопотань про визнання доказів недопустимими від сторін не надходило.

Суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_4 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 186 КК.
Надаючи оцінку кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне, відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, так як це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Так, за ч.1 ст. 186 КК дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Проте, у диспозиції ч.1 ст. 186 КК відсутня така кваліфікуюча ознака як застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Таким чином, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 186 КК вказану кваліфікуючу ознаку.

Крім того, за ч.2 ст. 186 КК дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

В формуванні обвинувачення, яке зазначено в обвинувальному акті, а також під час судового розгляду сторона захисту та сторона обвинувачення вказувала, що злочини було вчинено шляхом ривку. Таким чином ОСОБА_9 здійснював так званий грабіж-ривок, при якому він застосовував певні зусилля, щоб вирвати у потерпілих майно.
Відповідно до сталої судової практики, яка підтверджена рішеннями ВС України під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.
Виходячи з вищезазначеного, з обставин викладених в обвинувальному акті та пояснень сторін вбачається, що ОСОБА_4 під час скоєння злочинів не застосовував насильство у розумінні ст. 186 КК.
Таким чином, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК таку кваліфікуючу ознаку, як застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Суд вважає за необхідне зазначати, що фактично під час судового розгляду не встановлювалися нові обставини, окрім тих що викладені в обвинувальному акті, обвинувачений визнав себе винним та дав пояснення, які не суперечать формуванню обвинувачення. Виключення з обвинувачення певних кваліфікуючих ознак стало наслідком невірної кваліфікації дій обвинуваченого на досудовому розслідуванні.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 :

- за ч.1 ст. 186 КК України грабіж, за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна;

- за ч.2 ст. 186 КК України грабіж, за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно.

В обвинувальному акті не встановлено обставин, які пом`якшують покарання. В судових дебатах прокурор наголосив на наявності таких обставин. Відповідно до ст. 66 КК та ч.3 ст. 337 КПК України, суд встановлює обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, яке підтверджується поведінкою, яку продемонстрував обвинувачений, в тому числі під час судового розгляду та добровільне відшкодування збитку, що підтверджується заявами потерпілих.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно ст. 67 КК, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК; його вік 24 роки та соціальне положення не одружений, не працевлаштований; мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 та ч.2 ст. 186 КК у вигляді позбавлення волі.

Сторона захисту вважала за необхідне застосувати до ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання із випробуванням та суд повинен надати оцінку вказаним доводам.

Суд вважає, що наявність двох обставин, які пом`якшують покарання не може в даному випадку свідчити про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання. Суд враховує, що три умисних злочини було скоєно протягом 11 днів на одній і тієї вулиці. Вказане свідчить, що скоєння вказаних злочинів не було спонтанним, а планувалося та набуло масштабів постійного заробітку. Відповідно до наданих доказів ОСОБА_4 вже звільнявся від відбування покарання із випробуванням, проте знову вчинив низку злочинів. Вказане свідчить про те, що порядок відбування покарання, із звільненням від відбування покарання не призвів до виправлення ОСОБА_4 ..

З урахуванням призначеного покарання, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 100 КПК України, частину речових доказів повернути, а частину речових доказів зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст. 186 КК та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 186 КК у вигляді двох років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 186 КК у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК визначити остаточне покарання ОСОБА_4 по сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання рахувати з моменту проголошення вироку, а саме з 30.12.2020 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 21.09.2020 року по набрання вироком законної сили.
Речові докази кросівки чорного кольору повернути ОСОБА_4 ; CD-диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1