Дата документу 21.01.2021 Справа № 554/8481/18
Провадження № 1-во/554/4/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2021 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про виправлення описки, допущеної в ухвалі слідчого судді від 11.01.2021 року (вступна та резолютивна частини), що винесена за результатом розгляду клопотання заставодавця ОСОБА_5 про повернення застави, внесеної щодо підозрюваного ОСОБА_4 , стосовно якого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах кримінального провадження № 0000033 від 09.10.2018 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України
УСТАНОВИВ:
11.01.2021 слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, якою відмовлено у задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_5 про повернення застави, внесеної щодо підозрюваного ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000033.
14.01.2021 від адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , надійшла заява про виправлення описки, допущеної в ухвалі слідчого судді від 11.01.2021 року (вступна та резолютивна частини). Заявник вважає, що слідчим суддею було помилково зазначено в резолютивній частині, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
В обґрунтування заяви зазначено, що право на оскарження забезпечене вимогами ч. 3 ст. 21 КПК України, п. 4 ст. 5, 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, а також п. 51 ч. 1 ст. 309 КПК України. Заявник вважає, що під час вирішення питання про можливість апеляційного оскарження слід керуватися приписами ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, відноситься, серед інших, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Частиною 3 ст. 21 КПК України передбачено, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Крім того, заявник вказує, що передбачене п. 51 ч. 1 ст. 309 КПК України право на оскарження ухвали слідчого судді під час досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу охоплює й інші питання (посилання на правову позицію Верховного Суду у постанові від 18.12.2018 № 628/969/18).
Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Учасники судового провадження повідомляються про дату, час і місце засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 заяву про виправлення описки підтримав.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
11.01.2021 слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 постановлено вступну та резолютивну частини ухвали, якою відмовлено у задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_5 про повернення застави.
В резолютивній частині вказаної ухвали зазначено, що ухвала оскарженню не підлягає.
Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах першій та другій статті 309 КПК України. Ці ухвали стосуються:
1) відмови у наданні дозволу на затримання;
2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;
3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;
4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;
5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;
5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу;
6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;
7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;
8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні;
9) арешту майна або відмову у ньому;
10) тимчасового доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;
11) відсторонення від посади або відмову у ньому;
11-1) продовження відсторонення від посади;
12) відмови у здійсненні спеціального досудового розслідування;
13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 309 КПК України передбачено право на оскарження в апеляційному порядку під час досудового розслідування ухвал слідчого судді за результатом розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу; про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру; про повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Таким чином, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про повернення застави або про його задоволення не входить до переліку ухвал, передбачених статтею 309 КПК України. Разом із тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 309 КПК України законодавцем визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді, які не зазначені у переліку ч. 1, 2 статті 309 КПК України, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Аналізуючи судові рішення з Реєстру судових рішень України, можна зробити такий висновок, що слідчими суддями в ухвалах про відмову у задоволенні клопотання про повернення застави зазначається, що такі ухвали не підлягають оскарженню, а заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Щодо неможливості розширеного тлумачення переліку ухвал, зазначених у статті 309 КПК України, неодноразово висловлювався Верховний Суд, вирішуючи питання щодо правильного застосування норм кримінально-процесуального закону, які містяться у статті 309, ч. 4 ст. 399 КПК України (постанова Верховного Суду у справі №757/37346/18-к). У справах № 646/5552/17 та № 161/4229/18, які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження)».
Заявник у заяві про виправлення описки посилався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №628/969/18. Суть розгляду вказаної справи стосувалась можливості оскарження стороною захисту ухвали слідчого судді, якою у порядку п. 10 ст. 182 КПК України було змінено запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звернуто заставу в дохід держави із зарахуванням до спеціального фонду Державного бюджету України. Судом апеляційної інстанції було відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Розглядаючи касаційну скаргу захисника на ухвалу апеляційного суду, колегія суддів Верховного Суду у даній справі встановила, що слідчий суддя відповідно до положень ч. 10 ст. 182 КПК за клопотанням прокурора змінив запобіжний захід на тримання під вартою, при цьому ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена на досудовому розслідуванні відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України. Таким чином, Верховний Суд дійшов правового висновку про те, що «виходячи з системного аналізу ст. 309 КПК та враховуючи положення ч. 10 ст. 182 КПК, термін «застосування запобіжного заходу» у цьому випадку охоплює не тільки його обрання, але й зміну на інший запобіжний захід».
Жодного правового висновку щодо можливості оскарження в апеляційному порядку на досудовому розслідуванні ухвали слідчого судді, постановленої за результатом розгляду клопотання заставодавця про повернення застави, Верховним Судом у даній справі не встановлювалось.
При цьому, слід зауважити, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання заставодавця про повернення застави не має наслідком обрання/застосування або зміну запобіжного заходу.
Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №628/969/18, на яку посилався заявник, стосувалась системного тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України та положень п. 10 ст. 182 КПК України, що передбачають застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або застосування іншого запобіжного заходу.
Процесуальні питання повернення застави врегульовані п. 11 ст. 182 КПК України.
Зазначена заявником постанова Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №628/969/18 не містить правового висновку про те, що у порядку п. 51 ч. 1 ст. 309 КПК України (яка передбачає право на оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу), можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про відмову/задоволення клопотання заставодавця про повернення застави.
Слідчий суддя враховує, що під опискою розуміється зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).
Слідчий суддя не вбачає описки при зазначенні порядку оскарження ухвали слідчого судді від 11.01.2021 року (вступна та резолютивна частини), що винесена за результатом розгляду клопотання заставодавця ОСОБА_5 про повернення застави.
Керуючись ст. 379, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволені заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про виправлення описки, допущеної в ухвалі слідчого судді від 11.01.2021 року (вступна та резолютивна частини), що винесена за результатом розгляду клопотання заставодавця ОСОБА_5 про повернення застави, внесеної щодо підозрюваного ОСОБА_4 , стосовно якого було подане клопотання у вигляді тримання під вартою, в межах кримінального провадження № 0000033 від 09.10.2018 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України відмовити.
Ухвала про виправлення описки може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії.
Повний текст ухвали складено та оголошено 21.01.2021.
Слідчий суддя ОСОБА_1