УХВАЛА
Іменем України

28.12.2020 Справа №607/22561/20 Провадження № 1-кс/607/9333/2020

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту в кримінальному провадженні № 0001457 від 12 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24.12.2020 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001457 від 12.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 21.08.2020 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду накладений арешт на транспортний засіб марки ««Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 , на період для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій та дозволено зберігати даний автомобіль на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області. Адвокат ОСОБА_3 зазначає, що на даний час у справі проведено усі можливі слідчі дії з даним автомобілем, зокрема автотоварознавчу експертизу, а тому відсутня потреба зберігати такий транспортний засіб на спеціальному майданчику.

Відтак адвокат ОСОБА_3 вважає, що необхідність перебування належного ОСОБА_5 транспортного засобу під арештом на даний час відпала, а тому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 21.08.2020, та повернути ОСОБА_5 транспортний засіб марки ««Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив клопотання задовольнити. Додатково зазначив, що ОСОБА_5 придбала вказаний автомобіль не у ОСОБА_6 , а у ОСОБА_7 , а відтак є добросовісним набувачем даного майна. Більше того, як вбачається з витягу з ЄРДР, з заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 звернувся не по факту вибуття з його володіння транспортного засобу, а по факту шахрайських дій з грошовими коштами за продаж такого автомобіля. Також вказав, що ОСОБА_5 не має статусу у цьому кримінальному провадженні, вона не є ні підозрюваною, ні потерпілою, а тому немає підстав для накладення арешту на належне їй майно. Більше того, відносно вказаного автомобіля вже проведено експертизу і потреба для його перебування на спеціальному майданчику на даний час відпала. Адвокат уточнив, що просить скасувати арешт в частині заборони ОСОБА_5 користуватися належним їй автомобілем і не заперечував проти залишення заборони відчуження та розпорядження.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про скасування арешту. Зазначила, що потерпілий ОСОБА_6 30.06.2020 звернувся до правоохоронних органів із заявою про те, що передав ОСОБА_8 свій автомобіль марки ««Volkswagen Passat», а останній заволодів цим майном шахрайським шляхом. На час продажу цього транспортного засобу ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_6 перебував за кордоном. Додала, що у даному кримінальному провадженні ще не проведено усі необхідні експертизи, об`єктом яких є вказаний вище автомобіль.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, а також матеріали кримінального провадження, що стосуються даного клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу вимог ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, 12.06.2020 за заявою ОСОБА_9 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001457 по факту заволодіння ОСОБА_8 грошовими коштами за продаж автомобілів, зокрема і автомобіля марки ««Volkswagen Passat».
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21.08.2020 у даному кримінальному провадженні накладено арешт на транспортний засіб марки ««Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , на період для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій та дозволено зберігати даний автомобіль на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 22.02.2020 власником вказаного вище автомобіля є ОСОБА_5 .

При цьому слідчий суддя відхиляє доводи слідчого, що на даний час законним власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_6 , так як доказів на підтвердження цих обставин слідчим надано не було. При цьому належність транспортного засобу на праві власності ОСОБА_5 ніким не оскаржувалась та у судовому порядку скасована не була. Більше того, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_6 від 30.06.2020, останній звертається до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області не щодо вибуття незаконним шляхом з його володіння автомобіля, а щодо заволодіння шахрайським шляхом коштів за продаж цього майна.

Так, у рішенні від 06.11.2018 Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Між тим ст. 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак такий строк має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Слідчий суддя встановив, що 15.12.2020 старшим слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області призначено у кримінальному провадженні № 0001457 від 12.06.2020 судову автотоварознавчу експертизу для вирішення питання щодо ринкової вартості марки ««Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому слідчий вказав, що автомобіль має бути наданий на дослідження на вимогу експерта.

За таких обставин, враховуючи, що під час експертизи будуть досліджуватися не сліди вчиненого кримінального правопорушення, які могли зберегтися на автомобілі, а лише його вартість, слідчий суддя не вбачає перешкод у можливості користування даним майном його власником та у разі необхідності надання цього автомобіля експерту для дослідження.

Відтак мета арешту майна, передбачена ч. 1 ст. 170 КПК України, у цьому випадку також буде досягнута. При цьому доказів того, що зазначений автомобіль підлягає спеціальній конфіскації, для забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна, слідчому судді стороною обвинувачення надано не було.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При цьому стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які підтверджують, що у разі передачі вказаного транспортного засобу його власнику, такий автомобіль може бути знищений чи прихований тощо.

Разом з тим, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для скасування заборони відчуження арештованого майна та розпорядження ним, проте не вбачає підстав для подальшої заборони законному власнику користуватися автомобілем. Відтак клопотання слід задовольнити, повернувши транспортний засіб законному власнику ОСОБА_5 з правом користування без права його відчуження та розпорядження ним.

Керуючись ст. 100, 170, 174, 309, 362-379 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту в кримінальному провадженні № 0001457 від 12 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 року на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , в частині позбавлення ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_1 , права користування даним автомобілем.

Передати ОСОБА_5 , жительці АДРЕСА_1 , на зберігання транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001457 від 12 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, з правом користування даним автомобілем та без права його відчуження та розпорядження ним.

Зобов`язати ОСОБА_5 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні № 0001457 від 12 червня 2020 року судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , негайно надати даний автомобіль для проведення вказаних процесуальних дій.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1