Номер провадження 11-сс/816/73/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/13701/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 07.12.2020, якою підозрюваному

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Одеської області Савранського району смт. Саврань, мешканцю АДРЕСА_1 , раніше судимому

застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

УСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, звільнивши з-під варти, оскільки з часу повідомлення про підозру ОСОБА_9 ризики, передбачені ст. 177 КПК стороною обвинувачення не підтверджуються. Судом не враховано те, що підозрюваний на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має громадянство України, місце реєстрації та фактично проживає в м. Суми. Зазначає, що ОСОБА_9 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді від 03.12.2020 та навіть після звільнення зі слідчого ізолятора 06.12.2020 о 22:30 добровільно з`явився 07.12.2020 до суду для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу, що виключає ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК. Також захисник вказує, що від органу досудового розслідування ОСОБА_9 не переховувався, територію міста Суми покинув у зв`язку з тим, що виникла необхідність у відновленні втрачених документів.

03.12.2020 до Ковпаківського районного суду м. Сум з клопотаннями про дозвіл на затримання з метою приводу та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погодженими із прокурором Сумської місцевої прокуратури, звернувся старший слідчий СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що 30.08.2020 в період часу з 16:30 до 23:50 ОСОБА_9 , пошкодивши навісний замок, проник до приміщення гаражу № НОМЕР_1 ГК «Схід» по вул. Рубіжна, 10 в м. Суми, звідки повторно, таємно викрав належне ОСОБА_12 майно вартістю 4286 грн.

01.09.2020 до ЄРДР за № 0002492 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, 06.11.2020 ОСОБА_9 оголошений в розшук, а 05.12.2020 його затримано на підставі ухвали слідчого судді від 03.12.2020, та о 22:30 06.12.2020 звільнено відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 КПК, 06.12.2020 йому вручене повідомлення про підозру.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинити нові злочини, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 07.12.2020 відносно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави. Своє рішення слідчий суддя умотивувала тим, що повідомлена ОСОБА_9 підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та вчинити новий злочин, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшла правильного висновку про застосування до ОСОБА_9 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотрималась вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу як тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_9 обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6-ти років, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, а також вчинити новий злочин, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК: протоколами огляду місця події, допиту потерпілого, обшуків, огляду предметів, пред`явлення особи для впізнання, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_9 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, а також вчинити новий злочин. При цьому врахування тяжкості злочину у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_9 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинення ОСОБА_9 нового злочину також є цілком виправданим, оскільки попередня поведінка останнього дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діях, про що зокрема може свідчити те, що він неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, підозрюється у вчиненні викрадення майна, що свідчить про його схильність до протиправного заволодіння чужим майном; не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього постійного джерела доходу для існування та об`єктивно свідчить про наявність передумов для продовження злочинної діяльності з метою свого утримання і покращення матеріального становища.

Колегія суддів, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 , враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК стороною обвинувачення не підтверджуються є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження, а наявність у ОСОБА_9 громадянства України, місця реєстрації з урахуванням того, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває та те, що він фактично проживає в м. Суми, не є тими безумовними обставинами, що унеможливлюють тримання його під вартою, і враховуються колегією суддів у сукупності з іншими наведеними вище обставинами кримінального провадження.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що після звільнення зі слідчого ізолятора 06.12.2020 о 22:30 ОСОБА_9 добровільно з`явився 07.12.2020 до Ковпаківського районного суду м. Сум для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу, що виключає ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки підозрюваний тривалий час переховувався від органу досудового розслідування у зв`язку з чим, постановою слідчого від 06.11.2020 був оголошений в розшук, а ухвалою слідчого судді від 03.12.2020 було надано дозвіл на його затримання. При цьому явка підозрюваного до суду після звільнення з-під варти не свідчить про те, що він став на шлях виправлення і буде дотримуватись належної процесуальної поведінки.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 07.12.2020 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4