УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві

клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року у кримінальному провадженні №0001087 від 24 вересня 2015 року,

ВСТАНОВИВ :

11 серпня 2020 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року у кримінальному провадженні №0001087 від 24 вересня 2015 року, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за запитом щодо фізичної особи РНОКПП НОМЕР_1 вбачається, що відносно ОСОБА_5 існує запис про обтяження за номером 13455900. Дане обтяження є арештом нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 130.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для виникнення обтяження є ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року.

Крім того, адвокат ОСОБА_4 зазначає, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири загальною площею 130.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 є ТОВ «РІО ФІН» (), а не ОСОБА_5 .

Таким чином, на думку адвоката ОСОБА_4 арешт квартири загальною площею 130.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 підлягає скасуванню, а запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження відносно ОСОБА_5 виключенню.

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки слідчому судді повідомлено не було, а тому враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності заявника.

Прокурор прокуратури м. Києва ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, вказуючи на те, що потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження не відпала. На теперішній час досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001087 від 24 вересня 2015 року триває, вказана квартира за адресою: АДРЕСА_1 визнана речовим доказом в кримінальному провадженні. Крім того зазначив, що в клопотанні відсутні будь які докази, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 .

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_3 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001087 від 24 вересня 2015 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року в рамках кримінального провадження №0001087 від 24 вересня 2015 року було задоволено клопотання та накладено арешт на майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з тим, адвокатом ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , при зверненні до слідчого судді із зазначеним клопотанням не долучено будь яких доказів того, що власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_5 .

Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ТОВ «РІО ФІН» ().

Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року у кримінальному провадженні №0001087 від 24 вересня 2015 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1