Постанова
іменем України
01грудня2020 року
м. Київ
справа №947/11538/20
провадження № 51-2939км20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

представника компанії
«ДжервойсХолдінг ІНК.» ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 12 червня 2020 року про повернення апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2020 року про арешт майна.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2020 року задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001254 від 30 квітня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК). Накладено арешт на нежитлові офісні приміщення І та ІІ поверхівзагальною площею 526,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є компанія «ДжервойсХолдінг ІНК.»,з позбавленням права на відчуження, розпорядження та вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією права власності, інших речових прав, обтяжень щодо об`єкта нерухомого майнаіз забороною користування вказаним майном іншим фізичним та юридичним особам.
Ухвалою Одеського апеляційного суд від 12 червня 2020 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 повернуто відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнямидо неї, як убачається з їх змісту,адвокат ОСОБА_8 просить скасуватина підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть доводів скаржника зводиться до того,що ухвалою слідчого судді було арештовано майно, власником якого є ОСОБА_7 . Указане рішення безпосередньо стосується прав, свобод та інтересів останнього, а тому суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу істотнопорушив вимоги кримінального процесуального закону.
Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не надходило.
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор підтримав доводи, викладені в касаційній скарзі, а представник заперечив проти її задоволення.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає оспорювані рішення в межах касаційної скарги, тобто з урахуванням викладених у ній доводів та заявлених вимог.
Положеннями ст. 424 вказаного Кодексу передбачено, що ухвали слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягають, а тому Верховний Суд у межах цього провадження не переглядає в касаційному порядку ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одесивід 13 травня 2020 року про арешт майна. Предметом касаційного розгляду є лише ухвала Одеського апеляційного суду від 12 червня 2020 року про повернення апеляційної скарги, а отже, доводи касаційної скарги в частині незаконності ухвали слідчого судді Судом не розглядаються.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому.
Положеннями ст. 393 КПК визначено перелік осіб, які наділені правом на подання апеляційної скарги, а відповідно до п. 10 ч. 1 цієї статті апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 7 ст. 173 КПКустановлено, що правомоскарження судового рішення щодо арешту майнанаділені треті особи, за змістом ст. 64-2 КПК це будь-яка фізична або юридична особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
За правилами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права її подавати.
Як убачається з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.У ній він просив скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2020 року, якою було накладено арешт на нежитлові офісні приміщення І та ІІ поверхів, загальною площею 526,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є компанія «ДжервойсХолдінг ІНК.»та які, на думку скаржника,належать ОСОБА_7 .
Апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, зазначив, що апелянтом не надано доказів на підтвердження того, що його довіритель є власником або володільцем арештованого майна.
Як убачається з матеріалів провадження, адвокатом ОСОБА_8 надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформований 30 травня 2020 року, відповідно до якого нежитлові приміщення фітнес-центру загальною площею 8430,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві власності ОСОБА_7 на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 04 червня 2010 року № 20/239-09-6306.
За вказаним судовим рішенням було визнано дійсним договір про поділ часток спільного нерухомого майна від 02 грудня 2009 року, укладений між фізичнимиособами-підприємцями ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . При цьому право власності на нежитлові офісні приміщення І та ІІ поверхів загальною площею 526,6 кв.м., за вищезазначеною адресою відповіднодо технічного паспортавід 15 квітня 2010 року визнано за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 , котрий згідно з копією договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2010 року № 9889 продав їх компанії «ДжервойсХолдінг ІНК.». Це у свою чергу підтверджено сформованим 30 травня 2020 року витягоміз Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, апеляційний суддійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_7 не входить до переліку осіб, які мають право на подачу апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2020 року про накладення арештуна нежитлові офісні приміщення І та ІІ поверхів, загальною площею 526,6 кв.м., навівши мотиви прийнятого рішення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Істотних порушень норм матеріального або процесуального права, які були би безумовними підставами для скасування оскарженої ухвали і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, при розгляді кримінального провадження Судом не встановлено.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 12 червня 2020 року про повернення апеляційної скаргиадвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2020 року про арешт майна залишити без зміни, а касаційну скаргу адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3