Справа № 138/2881/20
Провадження №:1-кс/138/396/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання дізнавача сектору дізнання Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000138 від 08.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
11.11.2020 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000138 від 08.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 07.11.2020 до Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшла заява ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_6 під час словесної суперечки спричинив йому тілесні ушкодження.

За даним фактом 08.11.2020 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час допиту потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що 07.11.2020 він перебував в себе дома за адресою АДРЕСА_1 . Біля свого будинка він помітив чоловіка на ім`я ОСОБА_7 , який раніше жив по сусідству за адресою АДРЕСА_2 . Три роки назад ОСОБА_7 викрав у потерпілого болгарку, про що зізнався особисто та згодом повернув кошти, проте на даний час в потерпілого почали зникати автозапчастини та металолом і він підозрює в цих крадіжках саме ОСОБА_7 . Тому 07.11.2020 потерпілий хотів поспілкуватися з ОСОБА_7 з приводу того, щоб він повернув викрадені речі та перестав ходити через його подвір`я. В ході розмови ОСОБА_7 почав кричати, що він нічого не викрадав та відійшовши на відстань приблизно в три метри кинув в потерпілого банкою об`ємом 0,5 літра в якій була консервація. Потерпілий ухилився від цієї банки, а ОСОБА_7 побіг на територію домоволодіння своєї мами та відразу повернувся з сокирою в руках і почав кричати, що вдарить ОСОБА_5 . Замахнувшись два рази ОСОБА_7 не влучив в потерпілого, замахнувшись третій раз, потерпілий відвернувся та удар сокирою прийшов йому в ділянку ліктя лівої руки. Перебуваючи в шоковому стані потерпілий притулив іншу руку до рани та пішов додому, щоб її перев`язати. Після цього сів до свого авто та поїхав в лікарню. Куди зник ОСОБА_7 потерпілий не бачив.

Під час проведення першочергових слідчих дій та оперативно-розшукових заходів встановлено, що до вчинення правопорушення причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 .

10.11.2020 у присутності двох понятих ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції сокиру із топорищем темно коричневого кольору та металевим обухом із загостреним лезом на кінці. Даний факт підтверджується заявою його заявою та протоколом огляду місця події від 10.11.2020.

Таким чином сокира із топорищем темно коричневого кольору та металевим обухом із загостреним лезом на кінціє знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

За таких підстав, з метою збереження речових доказів, дізнавач просить накласти арешт на сокиру із топорищем темно коричневого кольору та металевим обухом із загостреним лезом на кінці, яка належить ОСОБА_6 .

Прокурор, дізнавач та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, просять клопотання задовольнити. Вказане не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши зміст клопотання та доданих до нього документів, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчий суддя встановив, що 10.11.2020 у присутності двох понятих ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції сокиру із топорищем темно коричневого кольору та металевим обухом із загостреним лезом на кінці, якою він 07.11.2020 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 .
Дізнавач довів, що вказане майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а також може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання дізнавача про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання дізнавача сектору дізнання Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000138 від 08.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на сокиру із топорищем темно коричневого кольору та металевим обухом із загостреним лезом на кінці, власником якої є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору, дізнавачу, ОСОБА_6 .
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1