У Х В А Л А
Справа № 149/217/20

Провадження №1-в/149/59/20

27.07.2020 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику подання заступника начальника Хмільницького міськрайонного відділу Філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області ОСОБА_3 , про приведення вироку у відповідність до вимог закону відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , засудженої 05.05.2020 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненої від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

ВСТАНОВИВ:
09.07.2020 року до Хмільницького міськрайонного суду надійшло вказане подання. Подання мотивовано тим, що вироком Хмільницького міскрайонного суду Вінницької області від 05.05.2020 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік. З 05.06.2020 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Хмільницькому міськрайонному відділі філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області. 01.07.2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року № 2617-VII (далі Закон № 2617-VII). Вказаним законом внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, яким встановлено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, відтак застосована межа покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, перевищує санкцію нового закону, тому просили привести вирок Хмільницького міськрайонного суду від 05.05.2020 року у відповідність до вимог нового закону, щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання.

До ст. 357 КК України вказаним вище законом № 2617-VII зміни не вносились.

В судове засідання ОСОБА_4 , яка була належним чином повідомлена про місце та час розгляду подання, не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Прокурор подав заяву про розгляд подання у його відсутність, подання підтримав та просив його задовольнити.

Представник Хмільницького м/р відділу Філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області подав заяву про розгляд подання у його відсутність, подання підтримав та просив задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неявка належним чином повідомлених учасників провадження не являється перешкодою для судового розгляду.

Дослідивши подання, матеріали кримінального провадження № 149/217/20, суд приходить до наступних висновків.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, зокрема у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Вироком Хмільницького міськрайонного суду від 05.05.2020 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначено покарання у позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбаченими ст. 76 КК України.

Таким чином, суд вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання у виді двох років позбавлення волі за ч. 1 ст. 185 КК України, з урахуванням змін внесених Законом № 2617-VII, слід перерахувати та знизити його до чотирьох років обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді обмеження волі на строк чотири роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5,70,72,74,75,185 КК України, ст. 537, 539 КПК України, Законом № 2617-VII, суд,-

УХВАЛИВ:
Подання заступника начальника Хмільницького міськрайонного відділу Філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області ОСОБА_3 , задовольнити.

Привести вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.05.2020 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року № 2617-VII, знизивши призначене ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України з двох років позбавлення волі на чотири роки обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді обмеження волі на строк чотири роки.

В іншій частині вирок Хмільницького міськрайонного суду від 05.05.2020 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1