Справа № 201/5180/16-к
Провадження № 1кп/201/201/2020
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 004392 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Булахівки Палоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

10.12.2014 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська по ч. 1 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на три роки:

07.05.2018 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років десяти місяців позбавлення волі. Звільнений з-під варти 07.05.2018 в зв`язку з відбуттям покарання

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

07.05.2018 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років трьох місяців позбавлення волі. Звільнений з-під варти 07.05.2018 в зв`язку з відбуттям покарання

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Кашперівка Тетіївського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

07.05.2018 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років шести місяців позбавлення волі. Звільнений з-під варти 07.05.2018 в зв`язку з відбуттям покарання

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , судимого:

07.05.2018 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком один рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13

потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

ВСТАНОВИВ:

20.10.2015, приблизно о 02:20 годині на пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпропетровську, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_14 , який рухався в гору по пр. Дмитра Яворницького м. Дніпропетровську, маючи при собі сумку шкіряну коричневого кольору з особистим майном. Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, у особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_14 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, для чого особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вступив у попередню злочинну змову з співучасниками злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Далі співучасники злочину, притримуючись єдиного спільного злочинного умислу спрямованого на відкрите викрадення майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, попрямували за ОСОБА_14 з метою досягти усамітнення та запобіганню виникнення випадкових свідків, які могли б завадити доведення умислу до кінця. Таким чином особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , керуючись єдиним спільним злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення майна ОСОБА_14 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, стали переслідувати ОСОБА_14 , чим викликали у нього страх та занепокоєння за своє життя та здоров`я, від чого ОСОБА_14 став йти швидше, намагаючись втекти від особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , оскільки останній усвідомлював, що відносно нього готується вчинення кримінального правопорушення.

Далі особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, керуючись єдиним спільним злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи, що потерпілий бачить його, та намагається втекти, разом із співучасниками злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_5 наздогнав потерпілого ОСОБА_14 біля будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_14 та, обійшовши його позаду, схопив ОСОБА_14 захватом за шию, тим самим позбавив останнього можливості самостійно рухатись та чинити опір, чим застосував до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. В цей час особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження разом з ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_14 та своїм виглядом показав готовність застосування до потерпілого ОСОБА_14 фізичної сили, тим самим остаточно подавив у ОСОБА_14 волю до чинення опору.

В цей час співучасники злочину керуючись єдиним спільним злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб усвідомлюючи, що внаслідок їх спільних відкритих злочинних дій потерпілий ОСОБА_14 позбавлений можливості самостійно рухатись та чинити опір, діючи умисно, спільно, відкрито стали забирати речі ОСОБА_14 , а саме: пальто, яке було на ОСОБА_14 , (матеріальної цінності для потерпілого не становить), шкіряну сумку коричневого кольору (матеріальної цінності не становить). ОСОБА_3 , підійшовши до ОСОБА_5 , який тримав пальто ОСОБА_14 , дістав з кишені пальто мобільний телефон ОСОБА_14 марки «Майкрософт Люміа 640 ДС», вартістю 3 419,00 гривень, та поклавши його до себе в кишеню, став віддалятись від потерпілого. ОСОБА_17 підійшовши до ОСОБА_5 взяв шкіряну сумку коричневого кольору потерпілого ОСОБА_14 , (яка матеріальної цінності для останнього не становить), та так само залишивши її при собі, став віддалятись від ОСОБА_14 . ОСОБА_5 , який тримав пальто ОСОБА_14 з його гаманцем, (який матеріальної цінності для потерпілого не становить) притримуючись єдиного злочинного умислу, став віддалятись від ОСОБА_14 з його пальто. Однак, відійшовши на невелику відстань повернувся, та правою рукою стиснутою в кулак вдарив ОСОБА_14 в підборіддя, спричинивши останньому фізичну біль та не завдавши тілесних ушкоджень, після чого прослідував за іншими співучасниками злочину. Далі особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження разом з співучасниками злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинили ОСОБА_14 матеріального збитку на суму 3 419 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав частково та пояснив, що погано пам`ятає події. З початку літа 2015 року він і його товариш ОСОБА_5 на протязі пів-року проживали в квартирі АДРЕСА_5 у знайомої на ім`я ОСОБА_18 , яка була допитана в даному судовому засіданні як свідок. Всіх обвинувачених він знає, так як вони являються друзями. Що стосується вчинення грабежу відносно ОСОБА_14 обвинувачений пояснив, що в той день, більш точну дату він не пам`ятає, близько 2-3 годин ночі він разом з 3-4 товаришами, але з ким точно він не пам`ятає перебували в районі перехресті пр. д. Яворницького та вул В. Моссаковського, коли побачили раніше не знайомого потерпілого ОСОБА_14 . Вони підійшли до потерпілого і він віддав їм всі свої речі самостійно та добровільно. Безпосередньо обвинувачений ОСОБА_3 забрав у потерпілого сенсорний мобільний телефон, який він здав до ломбарду на пл. Островського. При цьому обвинувачений ОСОБА_19 не бив та не бачив, щоб його били інші хлопці. Які були дії інших співучасників він не пам`ятає.

ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав частково та пояснив, що в ту ніч він разом з ОСОБА_3 та ще одним-двома товаришами, з ким саме він не пам`ятає, де саме також не пам`ятає, підійшли до потерпілого ОСОБА_14 і обвинувачений ОСОБА_5 зняв з нього пальто та забрав мобільний телефон, а коли вони вже відходив, то повернувся і вдарив ОСОБА_14 кулаком у підборіддя.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_5 їх винуватість в інкримінованому їм злочині знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і дослідженим в судовому засіданні доказах.

Так, потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що 20.10.2015 року приблизно о другій годині ночі він йшов додому, підіймаючись вгору по пр. Д. Яворницького. Приблизно біля будівлі прокуратури Дніпропетровської області він помітив боковим зором групу осіб і пришвидшив свій темп та перейшов на інший бік вулиці, щоб перевірити чи підуть за ним хлопці. Перейшовши на вулицю В. Моссаковського, потерпілий побачив, що хлопці йдуть у шеренгу через дорогу за ним та збагнув, що можливо вони мають намір його пограбувати. Потерпілий продовжував далі йти та вирішив перейти на інший бік вулиці В. Моссаковського до ресторану. Коли він переходив вулицю, то чув як за ним хтось йде. Коли вже був на іншому боці вулиці, то обернувся і побачив ОСОБА_5 , прізвище якого він дізнався під час слідства. Потерпілий не пам`ятає, що останній йому сказав, але він швидко зайшов за спину потерпілого та міцно обхопив його шию обома руками. В цей час поки обвинувачений ОСОБА_5 тримав потерпілого, підійшли інші хлопці та стали навколо. В цю мить проїжджав автомобіль і хлопці зробили вигляд, що розмовляють між собою, а ОСОБА_5 на мить відпустив шию та сказав, щоб потерпілий стояв тихо та не голосив. Коли проїхав автомобіль хлопці ближче підійшли до потерпілого та зняли з нього сумку і пальто. ОСОБА_3 почав виймати все з кишень пальто. З лівої кишені витяг мобільний телефон, з правої водійське посвідчення та гроші, десь біля двадцяти гривень. Потерпілий попросив ОСОБА_3 віддати водійське посвідчення, на що той повернув посвідчення. Задовольнившись награбованим хлопці розвернулись та почали потрохи йти, але ОСОБА_5 ще залишався поряд з потерпілим та вдарив останнього в підборіддя, після чого повернувся та пішов. Прийшовши через декілька секунд до тями потерпілий пішов в бік свого дому, та поки він йшов чув, що хлопці йому кричали щоб він йшов швидше поки ще взагалі може йти. Коли потерпілий прийшов додому, у квартирі була лише жінка його брата, яка довідавшись, що потерпілого пограбували, дала свій телефон та потерпілий викликав поліцію. Поліція приїхала приблизно хвилин через п`ять, він вийшов сів в авто та поїхав до відділу поліції. Прибувши до відділу поліції, потерпілий склав заяву та описав нападників які його пограбували.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що вона знає обвинувачених приблизно з вересня 2015 року. В період з вересня 2015 по 24.11.2015 хлопці приходили до неї додому за адресою: АДРЕСА_1 , де проводили час за спілкуванням. Декілька раз в неї ночували ОСОБА_21 і ОСОБА_22 і у неї були їх речі. Приблизно за тиждень до приїзду поліції, вона помітила сторонні речі в квартирі і почала здогадуватись їх походження, однак на її питання хтось з хлопців повідомив про те, щоб вона не лізла не в свою справу і вона замовкла та нікому нічого не казала. Про грабежі вона нічого не знала і свідком грабежів не була.

З протоколу огляду місця події від 26.11.2015 (т. 2 а.с. 2) вбачається, що оглянуто речі, які добровільно видано громадянином ОСОБА_23 з квартири АДРЕСА_5 , серед яких пальто чоловіче сірого кольору, гаманець чорного кольору з написом на металевій бірці «C.S.C. Classic» та сумка коричневого кольору на одній ручці.

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 07.12.2015 року (т.2 а.с. 40-42) та фото-таблиць до протоколу (т.2 а.с. 43-44) вбачається, що потерпілий ОСОБА_14 серед пред`явлених йому речей під № 1 впізнав свою сумку, якою 20.10.2015 року о 02-00 годині на вул. К. Цеткін (вул. В. Моссаковського) в м. Дніпропетровську відкрито заволоділи невстановлені особи.

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 07.12.2015 року (т.2 а.с. 35-37) та фото-таблиць до протоколу (т.2 а.с. 38-39) вбачається, що потерпілий ОСОБА_14 серед пред`явлених йому речей під № 1 впізнав свій гаманець, яким 20.10.2015 року о 02-00 годині на вул. К. Цеткін (вул. В. Моссаковського) в м. Дніпропетровську невстановлені особи відкрито заволоділи.

З протоколу пред`явлення речей для впізнання від 07.12.2015 року (т.2 а.с. 30-32) та фото-таблиць до протоколу (т.2 а.с. 33-34) вбачається, що потерпілий ОСОБА_14 серед пред`явлених йому речей під № 3 впізнав своє пальто, яким 20.10.2015 року о 02-00 годині на вул. К. Цеткін (вул. В. Моссаковського) в м. Дніпропетровську невстановлені особи відкрито заволоділи.

З протоколу слідчого експерименту від 11.02.2016 (т 2 а.с. 125) вбачається, що ОСОБА_3 розповів про механізм та спосіб вчинення злочину відносно ОСОБА_14 , такий же як описано в обвинувальному акті

З протоколу слідчого експерименту від 11.02.2016 (т 2 а.с. 125) вбачається, що ОСОБА_5 розповів про механізм та спосіб вчинення злочину відносно ОСОБА_15 , такий же як описано в обвинувальному акті

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази не викликають сумнівів у їхній надійності й точності і вони в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку, що вина ОСОБА_3 і ОСОБА_5 у вчиненні ними цього злочину доведена в повному обсязі і умисні дії обвинувачених слід було б вірно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, оскільки ОСОБА_3 і ОСОБА_5 засуджені вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2018 року за вчинення грабежу, який мав місце 01.09.2015, що тягне за собою кваліфікацію дій обвинувачених за ознакою повторності.
Однак, ст. 337 КПК України визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому суд вимушений визнати обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_5 винуватими у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Далі, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , разом з особою матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, продовжуючи свою злочину діяльність, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, 16.11.2015 року о 05:00 годині перебуваючи на пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпропетровську побачили раніше не знайомого їм потерпілого ОСОБА_15 , який рухався в гору по пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпропетровську, та мав при собі спортивну сумку з особистими речами, (які матеріальної цінності для потерпілого не становить), та мобільним телефон «Samsung Galaxy Grand Y», вартістю 3 599,10 гривень, майно якого співучасники злочину визначили, як об`єкт свого злочинного посягання. Далі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вступили у попередню злочину змову між собою. Після чого, діючи згідно відведених ролей, притримуючись єдиного спільного злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, співучасники злочину попрямували за ОСОБА_15 в гору по пр. Дмитра Яворницького з метою досягти усамітнення останнього, та запобігання виникнення випадкових свідків, які могли б завадити доведенню злочинного умислу співучасників злочину до кінця. ОСОБА_15 розуміючи, що відносно нього готується вчинення кримінального правопорушення, переконавшись, що співучасники злочину слідують за ним, став йти швидше, від чого співучасники злочину стали йти за ним швидше, тим самим остаточно переконали ОСОБА_15 в своїх злочинних намірах та те, що відносно останнього готується кримінальне правопорушення.

Далі співучасник злочину ОСОБА_5 притримуючись єдиного спільного злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, обігнавши ОСОБА_15 став на дорозі навпроти нього, та став чекати, доки потерпілий підійде до нього, а особа, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, разом з співучасниками злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діючи згідно відведених ролей, зайшли у провулок між будинком АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 та стали чекати сигналу співучасника злочину ОСОБА_5 . Останній дочекавшись, доки потерпілий ОСОБА_15 підійде до нього, застосував до ОСОБА_15 фізичну силу, схопивши його захватом поверх рук таким чином, що не давав можливості рухати руками, тим самим позбавив ОСОБА_15 можливості чинити опір. ОСОБА_15 розуміючи, що відносно нього вчиняється кримінальне правопорушення, однак бажаючи захистити своє майно, став чинити опір ОСОБА_5 , та намагався звільнитись з його захвату. ОСОБА_5 бажаючи, щоб його злочинні дії залишились непоміченими для оточуючих, притримуючись єдиного спільного злочинного умислу, став тягти ОСОБА_15 у провулок біля будинку №34 по пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпропетровську, де його чекали співучасники злочину.

Далі, особа відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, діючи згідно відведеної йому ролі, керуючись єдиним спільним злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи, що потерпілий бачить його, чинить опір, та намагається втекти, разом із співучасниками злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_5 став наносити ОСОБА_15 удари ногами і руками по голові та тулубу, таким чином намагаючись подавити у ОСОБА_15 намір до вчинення опору, та не даючи останньому можливості рухатись та чинити опір. Після чого співучасники злочину заволоділи спортивною сумкою з особистими речами ОСОБА_24 (які матеріальної цінності для потерпілого не становлять), його мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy Grand Y», вартістю 3 599,10 гривень, гаманцем (матеріальної цінності не становить), грошовими коштами в розмірі 150 гривень, студентським квитком та перепусткою до гуртожитку на ім`я ОСОБА_15 . Далі співучасники зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном ОСОБА_15 на власний розсуд, тим самим спричинивши останньому матеріальну шкоду у розмірі 3 749,10 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав частково та пояснив, що в той день, під ранок, на пр. Карла Маркса біля магазину «Беркут», в арці він та ще два товариші, можливо це були ОСОБА_22 і ОСОБА_25 здійснили пограбування потерпілого, в ході якого забрали у нього сенсорний телефон «Самсунг», який обвинувачений витяг з кишені потерпілого та в подальшому продав у ломбарді на пл. Островського. Обставин події він не пам`ятає, він потерпілого не бив і не бачив щоб били, а сам механізм події він вказав на слідчому експерименті, який проводився без тиску на нього і він все там добровільно і правдиво розповідав.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що в ту ніч він зв`язався з товаришем ОСОБА_22 і вони домовились про зустріч біля обласної прокуратури. Обвинувачений підійшов до прокуратури, трохи почекав і піднявся вище до ресторану «Мелроуз», де продовжив чекати. Зненацька з дворів вибігли ОСОБА_22 і ОСОБА_21 і побігли вверх по пр. Карла Маркса. Обвинувачений побіг за ними і запитував чому вони біжать, однак вони нічого не сказали. Вони добігли до будинку ОСОБА_18 , переночували там та зранку він поїхав додому.

ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав та пояснив, що він забрав у потерпілого телефон та наніс два удари, з метою подавити опір, в область печінки та щелепи. Викрадене відвезли в ломбард на пл. Островського.

Крім визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_3 і ОСОБА_5 та незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 їх винність в інкримінованому їм злочинів знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і дослідженим в судовому засіданні доказах, а саме.

Показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що 16.11.2015 р. приблизно о 05-00 годині ранку він повертався з масового заходу, який відбувався у клубі Париж до гуртожитку розташованого на пр. Гагаріна і так як знав, що гуртожиток раніше 6-ї години не відчиниться, вирішив йти пішки. На перехресті пр. Карла Маркса та вул. Барикадної він помітив чотирьох хлопців. Потерпілий перейшов на протилежний бік пр. Карла Маркса до ресторану «Репортер» та пішов вгору по пр. Карла Маркса. Ці хлопці його обігнали та зайшли за кут будинку в якому знаходився магазин «Кобра», а один з хлопців, залишився на тротуарі. Коли потерпілий порівнявся з ним, той схопив потерпілого ззаду та намагався затягти за кут, однак потерпілий почав противитись і тоді інші хлопці вийшли з-за кута, повалили потерпілого на землю та затягли за кут, де почали бити руками і ногами в різні частини тіла, а потерпілий намагався захистити голову, прикривши руки. При цьому їх голови вже були прикриті, однак потерпілий їх всіх добре запам`ятав, ще на вул. Барикадній і потім за кутом. Через деякий час його перестали бити, декілька хлопців тримали його, періодично наносивши удари, а один (як стало відомо пізніше ОСОБА_21 ) шарив по сумці та його речам, забравши гаманець зі 150 грн., телефон, годинник, зарядку, паспорт, речі для перевдягання зі змагань з танців. Після цього його затягли ще далі за кут, кинули на клумбу та декілька разів вдарили, сказавши, що це йому за супротив та погрожували розправою в разі звернення до поліції. Після цього хлопці втекли. Потерпілий, прийшовши до тями, вийшов на пр. Карла Маркса, де спустився до прокуратури Дніпропетровської області і викликав коменданта, який викликав поліцію. У нього були численні садна на обличчі, тілу, ногах, пошкоджений ніс. Під час досудового слідства потерпілий всіх нападників опізнав, а також опізнав свої речі.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.01.2016 року (т. 2 а.с. 57-60) в ході якого потерпілий ОСОБА_15 серед пред`явлених йому для впізнання осіб впізнав чоловіка ОСОБА_3 , який 16.11.2015 року біля 05-00 години біля будинку № 36 по пр. К. Маркса вчинив відносно нього відкрите заволодіння його майном.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2016 року (т.2 а.с. 61-63) в ході якого потерпілий ОСОБА_15 серед пред`явлених йому для впізнання осіб, на фото під номером № 4 впізнав ОСОБА_5 , який 16.11.2015 року вчинив відносно нього вікрите заволодіння його майна біля будинку АДРЕСА_6 о 05-00 годині. Саме цей хлопець схопив його та затягнув у провулок біля вказаного будинку, де він разом зі своїми товаришами наносив йому удари ногами і руками по корпусу тіла, після чого його спільники заволоділи його речами, сумкою, мобільним телефоном та гаманцем.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2016 року (т.2 а.с. 65-67) в ході якого потерпілий ОСОБА_15 серед пред`явлених йому для впізнання осіб, на фото під номером № 1 впізнав ОСОБА_4 , який 16.11.2015 року відкрито заволодів його майном. Доки інші напарники били його, саме цей хлопець стежив, щоб його товаришам не завадили випадкові свідки та був з сумкою потерпілого.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , описаними вище згідно яких обвинувачені часто приходили до неї додому за адресою: АДРЕСА_1 , де почали з`являтись невідомі свідкові речі.

З протоколу огляду місця події від 26.11.2015 (т. 2 а.с. 2) вбачається, що оглянуто речі, які добровільно видано громадянином ОСОБА_23 з квартири АДРЕСА_5 , серед яких виявлено гаманець чорного кольору «Geоrgio Armani», перепустка в гуртожиток на ім`я ОСОБА_15 , студентський квиток на ім`я ОСОБА_15 .

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 07.12.2015 року та фото-таблицями до протоколу пред`явлення речей для впізнання (т.2 а.с 84-88) в ході якого потерпілий ОСОБА_15 серед пред`явлених йому речей впізнав під № 1 свій гаманець, яким не встановлені особи відкрито заволоділи 16.11.2015 року біля будинку АДРЕСА_8 .

Висновком судово-товарозначої експертизи № 6280-15 від 22.12.2015 року (т.2 а.с. 73-77) встановлено, що станом на 16.11.2015 року залишкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy Grand Y» становить 3 599, 10 гривень.

Висновком № 381е від 21 січня 2016 року (т.2 а.с. 55-56) встановлено, що за даними наданої медичної документації у потерпілого ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден на голові, синців, підшкірних гематом та саден нижніх кінцівок. Виявлені у нього тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область голови та обох нижніх кінцівок, яким могла бути і рука стиснута в кулак, взута нога або інші предмети з аналогічними властивостями. Дані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки та можливо вказати, що вони отримані не задовго до надходження на стаціонарне лікування в 16 МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий в постанові.

Протоколом слідчого експерименту від 22.01.2016 року (т.2. а.с. 47-51) встановлено, що потерпілий ОСОБА_15 за участю статиста та понятих вказав деталі нападу на нього 16.11.2015 року та вказав, що спочатку його схопили на пр. К. Маркса в м. Дніпропетровську, це був ОСОБА_5 , далі його затягли в провулок біля будинку № 34 по пр. К. Маркса в м. Дніпропетровську, де ОСОБА_22 разом з ОСОБА_21 та особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження наносили удари та побої, а ОСОБА_25 спостерігав..

З протоколу проведення слідчого експерименту від 18 лютого 2016 року (т.2 а.с 183-188) встановлено, що ОСОБА_4 в присутності понятих розповів про обставини вчиненого злочину 16.11.2016 року на пр. К. Маркса біля обласної прокуратури відносно хлопця, який було вчинено разом з ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 та на статистові вказав механізм нанесення потерпілому тілесних ушкоджень та вказав які саме речі вони забрали у хлопця.
З протоколу слідчого експерименту від 11.02.2016 (т 2 а.с. 125) вбачається, що ОСОБА_3 розповів про механізм та спосіб вчинення злочину відносно ОСОБА_14 , такий же як описано в обвинувальному акті

З протоколу слідчого експерименту від 11.02.2016 (т 2 а.с. 125) вбачається, що ОСОБА_5 розповів про механізм та спосіб вчинення злочину відносно ОСОБА_15 , такий же як описано в обвинувальному акті

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази не викликають сумнівів у їхній надійності й точності і вони в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку, що вина ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , у вчиненні ними цього злочину доведена в повному обсязі і умисні дії обвинувачених вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб
Вина ОСОБА_5 у вказаному злочині також доведена, однак його дії слід було б вірно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, оскільки ОСОБА_5 засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018 року за вчинення грабежу, який мав місце 01.09.2015 і до злочину, вчиненого відносно ОСОБА_15 , вчинив злочин відносно потерпілого ОСОБА_14 , що тягне за собою кваліфікацію дій обвинувачених за ознакою повторності.
Однак, ст. 337 КПК України визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому суд вимушений визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винуватими у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 , ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 та двома особами матеріали відносно яких виділено в окреме провадження 25.11.2015, приблизно о 03:40 годині, перебуваючи на алеї між вул. Гоголя та вул. Володимира Моссаковського в м. Дніпропетровську, побачили раніше не знайому потерпілу ОСОБА_16 , 1995 р.н., яка рухалась в гору по пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпропетровську, та яка тримала в руках мобільний телефон, майно якої співучасники злочину визначили, як об`єкт свого злочинного посягання. Далі, Особа-1 відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення мана, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, надав співучасникам злочину свою згоду на вчинення ним злочину, та притримуючись єдиного спільного злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення майна, попрямував разом із співучасниками злочину за ОСОБА_16 , та став переслідувати останню, чим викликав у неї страх та занепокоєння за своє життя та здоров`я, від чого ОСОБА_16 стала йти швидше, намагаючись втекти від нього та інших співучасників злочину.

Далі, Особа-1 відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, керуючись єдиним спільним злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи, що потерпіла бачить його, та намагається втекти, дочекавшись, доки всі переконаються, що немає випадкових свідків, та їх злочинним діям ніхто не завадить, разом із співучасниками злочину наздогнав ОСОБА_16 , та діючи згідно відведеної йому ролі став чекати, доки співучасник злочину ОСОБА_3 схопить ОСОБА_16 та зробивши захват на шиї і закривши ОСОБА_16 рот повалить ОСОБА_16 на землю таким чином, що остання опинилась зверху ОСОБА_3 притиснута його руками, що позбавить її можливості чинити опір та самостійно рухатись, тим самим подавить у ОСОБА_16 волю до вчинення опору.

Особа-1 відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, разом із співучасниками злочину, керуючись єдиним спільним злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб усвідомлюючи, що внаслідок їх спільних відкритих злочинних дій потерпіла ОСОБА_16 позбавлена можливості самостійно рухатись та чинити опір, діючи умисно та спільно, відкрито заволоділи майном ОСОБА_16 . Особа-1 відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, діючи згідно відведеній йому ролі підійшов до ОСОБА_16 та вихопив з її рук мобільний телефон марки «Айфон 5 с», вартістю 9 024,05 гривень, з сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 (яка не становить матеріальної цінності для потерпілої), тим самим відкрито заволодів майном потерпілої. Співучасник злочину ОСОБА_4 вихопив у ОСОБА_16 сумку шкіряну чорного кольору, (яка матеріальної цінності не становить), в якій знаходився гаманець (матеріальної цінності не становить), 2 пластикові банківські картки для виплат (не становлять матеріальної цінності), та разом з співучасником злочину ОСОБА_3 заволоділи сумкою ОСОБА_16 . Співучасник злочину ОСОБА_4 діючи відкрито, підійшов до ОСОБА_16 , та стягнув з її руки дві обручки, одна вагою 17,8 г, проба 925, загальною вартістю 234,96 гривень, друга вагою 17,08 г, проба 925, загальною вартістю 225,46 гривень, браслет із жовтого металу, біжутерія, матеріальної цінності не становить, та заволодів майном ОСОБА_16 . Далі Особа-1 відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, разом із співучасниками злочину з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном ОСОБА_16 на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_16 матеріального збитку на загальну суму 9 484,47 гривень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.

Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав частково та пояснив, що вночі він був присутній при тому як здійснювалось пограбування потерпілої. Хто там був він не пам`ятає. Потерпілу він не бив, не бачив, щоб хтось її бив. У неї забрали лише мобільний телефон, а сумку, картки, обручки і браслети він не пам`ятає, щоб забирали.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що вказаного злочину він не вчиняв, де це сталось йому не відомо.

ОСОБА_6 в судовому засіданні не визнав себе винним та пояснив, що на місці події його не було .

Враховуючи часткове визнання вини обвинуваченими ОСОБА_3 та незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 їх винність в інкримінованому їм злочинів знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і дослідженим в судовому засіданні доказах, а саме.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні пояснила, що 25.10.2015 року приблизно о 21 годині вона з друзями почали відмічати день народження її подруги у ресторані «Ікра», а потім перемістилсь в клуб «7Х». Десь о 03-30 годині вони почали збиратися дому. Подруга поїхала зі знайомим, якого раніше зустріла у «Сім іксах», а потерпіла вийшла із «Сім іксів» та вирішила піти у гору по ОСОБА_27 . Десь на перехресті Дзержинського, ОСОБА_27 вона озирнулась назад та побачила, що у метрах десятьох за нею йдуть декілька хлопців у спортивних костюмах та вирішила пришвидшити рух, зателефонувати водію, але у цей час її наздогнали хлопці, та ОСОБА_3 прізвище котрого вона вже дізналась в ході слідства схопив її обома руками за шию та повалив на землю, при цьому вона не мала можливості оказувати спротив, далі він рукою почав закривати потерпілій рот щоб вона не кричала, у весь цей проміжок часу водій по телефону чув що з нею щось трапилось, але в цю мить ОСОБА_26 вихопив в неї з рук телефон Iphone 5s золотистого кольору та скинув дзвінок. Протягом того часу поки її тримали, на телефон продовжували йти дзвінки. Потерпіла почала просити хлопців щоб вони віддали їй телефон щоб вона могла сказати, що з нею все добре та скоро буде вдома. ОСОБА_26 держав телефон у своїх руках та підніс його до її вуха телефон щоб вона могла сказати що все добре і що скоро буде вдома, після цього вона почала просити нападників щоб вони забирали у неї усі гроші які були у моєму гаманці, а там було біля однієї тисячі гривень та залишити їй телефон. Після почутого ОСОБА_4 зірвав з потерпілої клатч котрий був на ціпку, та почав в ньому ритися шукаючи там грошові кошти. Не знайшовши там коштів ОСОБА_25 підійшовши до потерпілої разом із ОСОБА_26 показали їй пустий гаманець сказавши щоб вона не брехала що там щось було, але вона чітко знала що там були гроші. Шкурко, не зупиняючи на початому, почав знімати з неї срібні обручки, браслет із жовтого металу потім почав шукати у неї на шиї ланцюжок якого в неї не було та про що вона раніше казала йому. Після чого ОСОБА_26 сказав щоб потерпіла зняла з телефона пароль. Вона зняла пароль та попросила хлопців щоб вони віддали сім-карту з телефона та паспорт. ОСОБА_25 дістав паспорт із сумки та почав фотографувати його, сфотографувавши паспорт ОСОБА_25 віддав їй паспорт, але що стосується сім карти то до цього все не дійшло та сім-карту не повернули. Протягом цих п`ятнадцяти хвилин хлопці їй не погрожували та не застосовували до неї фізичного насилля. Побачивши машину яка їхала у гору по пр. Карла Маркса. Хлопці в мить розбіглися та розчинились у дворах. Через деякий час приїхав її водій, посадив у авто та відвіз потерпілу додому. Приїхавши додому вона викликала поліцію, після чого поліцейські її направили у відділення. Після цього, вже взимку коли спіймали грабіжників, слідчий викликав її до Соборного відділу поліції де вона опізнала нападників.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.12.2015 року (т.2 а.с. 94-96) в ході якого потерпіла ОСОБА_16 серед пред`явлених осіб на фотознімках на фото № 3 впізнала ОСОБА_3 , який 25.11.2015 року вчинив відносно неї відкрите заволодіння її майном. Саме цей хлопець схопивши її, повалив на землю, в той час як його спільники забирали її особисте майно. Також цей хлопець за її словами шукав в її сумці гроші та потім віддавав їй паспорт на її прохання.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.12.2015 року (т.2 а.с. 98-100) в ході якого ОСОБА_16 серед пред`явлених осіб на фотознімках на фото № 4 впізнала особу-1 відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, який відкрито заволодів її майном 25.11.2015 року о 04-00 годині біля перехрестя вул. К. Цеткін та К. Маркса в м. Дніпропетровську. Саме цей хлопець за її словами вихопив у неї мобільний телефон коли вона лежала на землі і її тримав їх спільник. Також цей хлопець вимагав від неї щоб вона розблокувала свій телефон та зняла «Айклауд» від її мобільного телефону «Айфон 5S».

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.12.2015 року (т.2 а.с. 141-143) в ході якого потерпіла ОСОБА_16 серед пред`явлених осіб на фотознімках на фото № 1 впізнала ОСОБА_4 , який діючий зі своїми спільниками, вчинив відносно неї відкрите заволодіння її майном. Саме цей хлопець знімав її каблучки, дві срібні каблучки з її рук та разом з іншими шукав в її сумці гроші.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , описаними вище згідно яких обвинувачені часто приходили до неї додому за адресою: АДРЕСА_1 , де почали з`являтись невідомі свідкові речі.

З протоколу огляду місця події від 26.11.2015 (т. 2 а.с. 2) вбачається, що оглянуто речі, які добровільно видано громадянином ОСОБА_23 з квартири АДРЕСА_5 , серед яких виявлено каблучки та браслет.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 01.12.2015 (т.2 а.с. 9-11) в ході якого потерпіла ОСОБА_16 серед пред`явлених речей під № 4 впізнала свою каблучку, яку вкрали 25.11.2015 року невстановлені особи.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 01.12.2015 (т.2 а.с. 13-16) в ході якого потерпіла ОСОБА_16 серед пред`явлених речей під № 4 впізнала свою каблучку, яку вкрали 25.11.2015 року невстановлені особи.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 01.12.2015 (т.2 а.с. 17-19) в ході якого потерпіла ОСОБА_16 серед пред`явлених речей під № 3 впізнала свій ланцюжок, яку вкрали 25.11.2015 року невстановлені особи.

Висновком судово-товарознавчої експертизи № 6281-15 від 22.12.2015 року (т.2 а.с.103-107) встановлено, що станом на 25.11.2015 року залишкова вартість мобільного телефону «Айфон 5с» становить 9 024,05 гривень.

Висновком судово-товарознавчої експертизи № 977-16 від 24.02.2016 року (т.2 а.с.120-124) встановлено, що станом на 25.11.2015 року залишкова вартість браслету із металу жовтого кольору становить 1 гривня, каблучки зі срібла 925 проби вагою 17.8 г. 234.96 гривень, каблучки зі срібла 925 проби вагою 17,08 г. 225,46 гривень.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 18 лютого 2016 року (т.2 а.с 183-188) вбачається, що ОСОБА_4 в присутності понятих розповів про вчинення грабежу відносно потерпілої разом з ОСОБА_28 , ОСОБА_21 , ОСОБА_26 та ОСОБА_29 та вказав механізм і спосіб вчинення злочину такий же як описано вище.
З протоколу слідчого експерименту від 11.02.2016 (т 2 а.с. 125) вбачається, що ОСОБА_3 розповів про механізм та спосіб вчинення злочину відносно ОСОБА_16 , такий же як описано в обвинувальному акті

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази не викликають сумнівів у їхній надійності й точності і вони в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку, що вина ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , у вчиненні ними цього злочину доведена в повному обсязі і умисні дії обвинувачених вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб
Вина ОСОБА_6 у вказаному злочині також доведена, однак його дії слід було б вірно кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, оскільки ОСОБА_6 засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018 року за вчинення грабежу, який мав місце 07.11.2015, що тягне за собою кваліфікацію дій обвинувачених за ознакою повторності.
Однак, ст. 337 КПК України визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому суд вимушений визнати обвинуваченого ОСОБА_6 винуватими у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Невизнання вини обвинуваченими суд сприймає як їх спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності, оскільки їх показання повністю спростовуються описаними вище доказами, зокрема, показаннями потерпілих, свідків, вилученими речами та впізнанням цих речей потерпілими, як своїх.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, характер його дій та ступінь його участі у вчиненні злочинів, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, ролі обвинуваченого у його вчиненні, даним про особу обвинуваченого.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018 року, суд вважає за необхідне після призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018 року.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, характер його дій та ступінь його участі у вчиненні злочину, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують ОСОБА_4 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, ролі обвинуваченого у його вчиненні, даним про особу обвинуваченого.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018 року, суд вважає за необхідне після призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018 року.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, характер його дій та ступінь його участі у вчиненні злочину, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують ОСОБА_5 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, ролі обвинуваченого у його вчиненні, даним про особу обвинуваченого.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018 року, суд вважає за необхідне після призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018 року.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, характер його дій та ступінь його участі у вчиненні злочину, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують ОСОБА_6 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, ролі обвинуваченого у його вчиненні, даним про особу обвинуваченого.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2018 року, суд вважає за необхідне після призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України призначити покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання невідбутого покарання за попереднім вироком та за цим вироком.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року визначивши до відбуття чотири роки десяти місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року визначивши до відбуття чотири роки три місяці позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Бабушкінськоо районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року визначивши до відбуття чотири роки шість місяців позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом часткового складання покарання призначеного цим вироком та покарання призначене вироком Бабушкінськоо районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року визначивши до відбуття чотири роки один місяць позбавлення волі.

ЗвільнитиОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.
На підставі п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 92 гривні 40 копійок, 92 гривні 40 копійок та 123 гривні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копію вироку вручити обвинуваченим та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1