Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

29 жовтня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002513 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2019 року стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Турійськ Волинської області, де і проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз 28 лютого 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2017 року звільненого умовно-достроково на невідбутий термін один рік три місяці 9 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджений: за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України - на п`ять років позбавлення волі; за ч.2 ст.187 КК України - на сім років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві приватної власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією всього майна, належного йому на праві приватної власності.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2012 року, та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців з конфіскацією всього майна, належного йому на праві приватної власності.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 11 січня 2018 року.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 залишено попередній - тримання під вартою.
Також цим вироком постановлено стягнути зі ОСОБА_5 на користь:
- ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 2831,50 грн. та компенсацію моральної шкоди - 7000 грн.;

- ОСОБА_9 10000 грн. - моральної шкоди;
- у дохід держави 1716 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.
Судом вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим вироком, ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому що 09 листопада 2017 року близько 21 год. 10 хв., йдучи вулицею Фестивальною в м. Ковелі та перебуваючи неподалік подвір?я будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілого, діючи відкрито, протиправно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_8 та завдав їй рукою удар по тулубу, від якого вона впала на землю. ОСОБА_5 продовжив цей намір та вихопив жіночу сумку потерпілої, яка після падіння опинилась на землі, частково під тілом ОСОБА_8 .

Внаслідок цих дій відкрито викрав належну потерпілій жіночу сумку зі шкірозамінника, яка для неї майнової цінності не становить, в середині якої містились: гаманець шкіряний з маркуванням «Bond», вартістю 400 грн. з грошима в сумі 1000 грн., 50 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на цей день становить 1331,50 грн.; поліетиленовий пакет з грошима в сумі 1100 доларів США, за курсом НБУ - 29293 грн., та 50 Євро, за курсом НБУ - 1543,50 грн.; картка поповнення рахунку мобільного телефону «Vodafone» вартістю 100 гривень; платіжна картка «ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ; дисконтні картки постійного покупця торгівельних закладів «Салют», «Watsons», «Простор» та пудра жіноча, які для ОСОБА_8 майнової цінності не становлять. Вказаними діями потерпілій ОСОБА_8 завдано майнової шкоди на загальну суму 33668 грн.

Також ОСОБА_5 , 23 листопада 2017 року в період з 01 год. 12 хв. по 01 год. 18 хв., зберігаючи при собі відкрито викрадену належну ОСОБА_8 платіжну картку «ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , маючи намір незаконного збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, перебуваючи біля банкомату, що знаходиться на бульварі імені Лесі Українки, 42, в м. Ковелі, скориставшись вказаною карткою, намагався за її допомогою таємно повторно викрасти гроші в сумі 2200 грн. Проте, ОСОБА_5 не вдалось довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі - коштів на картковому рахунку не було.

Повторно ОСОБА_5 23 листопада 2017 року близько 01 год. 30 хв., перебуваючи неподалік торгового центру «Бульвар», що на бульварі імені Лесі Українки, 18, в м. Ковелі, діючи з умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов до ОСОБА_9 та намагався вирвати у неї жіночу сумку. У відповідь ОСОБА_9 потягнула сумку на себе, а ОСОБА_5 з метою заволодіння її майном, завдав ОСОБА_9 не менше п?яти ударів кулаком в голову і тулуб, чим заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження, та повторно відкрито викрав належну ОСОБА_9 жіночу сумку зі шкірозамінника, вартістю 296 грн. Всередині сумки містились: паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_9 ; два квитки на потяг «Київ-Ковель», вартістю 222,25 грн. кожен та квиток на потяг «Ковель-Київ», - 205,78 грн.; гаманець шкіряний - 240 грн., в середині якого знаходились гроші в сумі 100 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 664,76 грн., 100 польських злотих, за курсом НБУ - 742,69 грн. та 410 грн., банківські платіжні картки «Приватбанку» та «Кредобанку», які для потерпілої майнової цінності не становлять; мобільний телефон «NOKIA DS ORANGE», ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 1161,06 грн., з сім-карткою оператора «ВФ Україна», - 50 грн. та на рахунку якої було 40 грн., чохол до мобільного телефону, - 200 грн.; ключі металеві у кількості трьох штук, закріплені на металевому кільці з брелоком; косметичні засоби: пудра «Рupa», олівець для очей «Оriflamme», матерчата косметичка, які для потерпілої майнової цінності не становлять. Цими діями завдав ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 6460,79 грн.

Повторно ОСОБА_5 14 грудня 2017 року близько 22 год. 40 хв., перебуваючи поблизу території Ковельського міжрайонного територіального медичного об?єднання (далі - МТМО), що в м. Ковелі на вул. О.Пчілки, 4, вчинив розбійний напад на ОСОБА_10 та вдарив її рукою в голову внаслідок чого потерпіла впала на землю. ОСОБА_5 з метою заволодіння її майном, наніс кілька ударів кулаком в голову, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді гематом м`яких тканин волосистої частини голови справа в тім`яно-скроневій ділянці та лівої щоки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, та вихопив з її руки мобільний телефон «NOKIA N73-1», ІМЕІ НОМЕР_3 , вартістю 350 грн., з сім-карткою оператора «Київстар», - 25 грн., на рахунку якої було 10 грн., та з флеш-карткою пам`яті об`ємом 4 гігабайти, - 1000 грн., чим завдав ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 1385 грн.

Повторно ОСОБА_5 18 грудня 2017 року близько 04 год. 45 хв., перебуваючи біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , з метою збагачення за рахунок відкритого викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_11 та вирвав у неї сумку, вартістю 620 грн., всередині якої містились: гаманець шкіряний, - 206,50 грн.; закордонний паспорт та пенсійне посвідчення на ім?я ОСОБА_11 ; 50 доларів США, що за курсом НБУ становить 1381,5 грн.; мобільний телефон «NOKIA 2600с-2», ІМЕІ НОМЕР_4 , - 225 грн., з сім-карткою оператора «ВФ Україна», - 45 грн. та на рахунку якої було 150 грн.; п?ять ключів та ключ-чіп на металевому кільці з брелоком, - 200 грн.; 7 упаковок пігулок «Мебендазол», - 65,26 грн. за одну упаковку; косметичка шкіряна вартістю 150 грн., дві пари срібних сережок, вагою 5 г кожна пара, - 142 грн.; дві срібні каблучки вагою 2 г кожна, - 56, 80 грн. Цими діями завдав ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 3633,62 грн.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_5 перекваліфікувати з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України та призначити йому мінімальну міру покарання в межах санкцій ч.2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що докази, наявні в матеріалах кримінального провадження по епізоду, який мав місце 04 грудня 2017 року з потерпілою ОСОБА_10 , не підтверджують факту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Зокрема вказав, що потерпіла ОСОБА_12 під час судового розгляду давала різні показання, які не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, натомість ОСОБА_5 надав чіткі та послідовні показання. При цьому, апелянт зазначив, що розбіжності у їх показаннях у ході судового розгляду усунуті не були. На думку захисника, не знайшло підтвердження наявність в діях ОСОБА_5 прямого умислу на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 ККУкраїни та корисливого

мотиву на заволодіння чужим майном.
Також апелянт послався на наявність обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - визнання ним своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин. При цьому, обвинувачений є особою молодого віку, характеризується позитивно, а від вчинених злочинів не було тяжких наслідків.

Ухвалою колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2019 року задоволено подання Волинського апеляційного суду та кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2019 року (судова справа №159/1040/18) направлено з Волинського апеляційного суду до Рівненського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. При цьому, ч.3 цієї статті передбачає, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Зважаючи на те, що стороною захисту не було заявлено клопотання про повторне дослідження доказів із посиланням з яких підстав, передбачених ч.3 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно їх дослідити, то колегія суддів позбавлена можливості надати іншу оцінку доказам, ніж та, яку дав суд першої інстанції.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Водночас колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у нападі на ОСОБА_10 з метою заволодіння її майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинене повторно, та кваліфікація його дій за ч.2 ст.187 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, розбій це умисний напад поодинці або групою осіб на людину з метою заволодіння його майном. При цьому для реалізації злочинного наміру використовується насильство, або погроза його застосування.

Як установлено місцевим судом та не спростовано під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 з метою заволодіння мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_10 , застосував щодо потерпілої насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, вдарив її рукою в голову, від чого вона впала на землю та наніс ще декілька ударів кулаком у різні її частини. Внаслідок цих дій ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді гематом м`яких тканин волосистої частини голови справа в тім`яно-скроневій ділянці та лівої щоки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Наведене узгоджується з наданими потерпілою показаннями в суді першої інстанції, з яких вбачається, що 14 грудня 2017 року близько 22 год. 40 хв., перебуваючи поблизу території Ковельського МТМО, що в м.Ковелі по вул.О.Пчілки, 4, до неї підбіг обвинувачений і вдарив її рукою в ділянку голови, від чого вона впала на землю обличчям донизу, після чого він завдав їй ще декілька ударів кулаком у різні ділянки та заволодів мобільним телефоном, який вихопив з її руки. Потерпіла ОСОБА_10 в категоричній формі підтвердила суду, що саме обвинувачений спричинив виявлені у неї на тілі тілесні ушкодження та заперечила факт падіння на землю догори обличчям.

При цьому, показання потерпілої ОСОБА_10 об`єктивно узгоджуються з іншими доказами кримінального провадження за епізодом розбійного нападу на неї. Зокрема згідно експертного висновку №381 від 18.12.2017 р., у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематом м`яких тканин волосистої частини голови справа в тім`яно-скроневій ділянці та лівої щоки, які утворились від дії тупих твердих предметів, можливо від ударів кулаком (руками) людини. Вказані тілесні ушкодження утворитись внаслідок падіння з висоти власного росту при наданні тілу прискорення або без такого не могли.

Отже сукупність зазначених даних дала підставу місцевому суду для визнання

винним обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення
за ч.2 ст.187 КК, яке є умисним, корисливим злочином, а тому твердження апелянта щодо не доведеності прямого умислу на вчинення цього злочину та корисливого
мотиву на заволодіння чужим майном, позбавлені підстав та є надуманими.

Доводи щодо суперечності в показаннях потерпілої ОСОБА_10 про обставини злочину колегія суддів визнає безпідставними, виходячи з наступного. Як відомо з узагальнень судової практики, дії правопорушника, наслідки злочину часто приводять потерпілого (жертву) до стану сильного душевного хвилювання, збудження, страху, тяжкої депресії, обурення, гніву, відчаю, розгубленості. Враховуючи в сукупності показання потерпілої та матеріали цього кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вказані почуття могли сприяти викривленню сприйняття низки несуттєвих ознак, деталей. Разом з цим, колегія суддів вважає, що самому сприйняттю і фіксуванню в пам?яті ОСОБА_10 місця і часу події, її обставин, особи нападника та наслідків злочинного посягання такий емоційний стан не перешкодив. Відтак доводи захисника щодо суперечності в показаннях потерпілої про обставини злочину, не заслуговують на увагу та позбавлені підстав.

Призначаючи покарання суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.65 КК, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченого, пом?якшуючі покарання обставини.
Зокрема взято до уваги, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий і вчинені злочини відносяться до тяжких, за виключенням замаху на таємну кражіку. Також місцевий суд врахував позитивну характеристику за місцем відбуття останнього покарання, його сімейний і майновий стан, та ряд обставин, які пом?якшують покарання щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, за виключенням епізоду щодо ОСОБА_10 .

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що вирок місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог норм як матеріального, так і процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Ковельського міськрайонного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_13 - у той самий строк з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д і:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3