Провадження № 1-в/761/276/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_2 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 засудженого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2017 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді двох років шість місяців позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_2 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою відносно ОСОБА_3 засудженого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2017.
Як вбачається зі змісту клопотання, 31.03.2017 ОСОБА_3 засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст..71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.11.2016 року та остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок суду набрав законної сили.
Вказуючи, що засуджений ОСОБА_3 має тяжке захворювання, що не дає можливості по стану здоров`я перебувати в умовах позбавлення волі, у зв`язку з чим просив звільнити останнього від відбування покарання за хворобою.
Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно зі ст.7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка відповідно до ст.9 КПК полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Таким чином, законним процесуальне рішення може бути лише у разі його відповідності вищевказаним вимогам.

Як встановлено кримінальним процесуальним законом, зокрема п. 6, ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, серед інших питань, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, зокрема про звільнення від покарання за хворобою, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні.
Разом з тим, згідно вимог, передбачених ч. 5 ст. 154 КВК України, клопотання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з клопотанням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У клопотанні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.
Наведене свідчить, що заява про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою підлягає поверненню заявнику.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву адвоката ОСОБА_2 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою відносно ОСОБА_3 засудженого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2017 - повернути.

Роз`яснити, що повернення клопотання не позбавляє права повторного звернення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: