В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 936/589/20

Провадження № 1-кп/936/81/2020

28.08.2020 р. смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, судимого вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 31.07.2019 р. за вчинення злочину передбачено ст. 126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 122, ст. 126-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:

29.05.2020 р. близько 16:00 год., обвинувачений ОСОБА_4 знаходячись в спальній кімнаті житлового будинку по місцю проживання за адресою АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_5 , і на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс їй один удар рукою стиснутою в кулак, в ділянку грудей, в результаті чого потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця грудної клітки зліва, яке згідно висновку експерта №111 від 09.06.2020 р., відповідно до п.2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, як таке, що не потягло за собою короткочасного розладу здоров`я, чи незначної стійкої втрати працездатності.

Також, обвинуваченим ОСОБА_4 спричинено потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 9, 11 ребер зліва із незначним зміщенням, які згідно висновку експерта №111 від 09.06.2020 відповідно до п.2.2.2 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 кваліфікуються як умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я (більше 21 дня).

Зазначеними діями обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (більше 21 дня);

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 в період часу із 26 листопада 2019 року по 09 червня 2020 року, знаходячись по місцю проживання, за адресою АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне насильство над своєюспівмешканкою ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань, погіршило якість життя потерпілої.
Зокрема, 26.11.2019 р. біля 07:40 год., обвинувачений ОСОБА_4 знаходячись по місцю проживання, за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 дії психологічного насильства, що проявились у словесних образах нецензурними словами, погрозах фізичною розправою та пошкодженні навісного замку вхідних дверей будинку. Постановою Воловецького районного суду від 17.12.2019 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та накладено адміністративне стягнення у вигляді 60 годин громадських робіт.
05.01.2020 р. біля 16:00 год., обвинувачений ОСОБА_4 знаходячись по місцю свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозах фізичною розправою. Постановою Воловецького районного суду від 14.01.2020 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Також, 09.06.2020 р. біля 12:00 год., обвинувачений ОСОБА_4 знаходячись по місцю проживання, за адресою АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погроз їй фізичною розправою.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо своєї співмешканки потерпілої ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілої.
Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у злочині, покаявся.
Потерпіла претензій до обвинуваченого не пред`являла, під час судового розгляду показала, що примирилася з обвинуваченим.
З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, котрі просили визнати недоцільним дослідження всіх обставин справи, які визнаються обвинуваченим, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши положення статті 349 КПК України, що у випадку ухвалення вироку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав, що винуватість ОСОБА_4 у злочинах доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (більше 21 дня) та за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призвело до фізичних та психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Суд відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Призначаючи покарання суд враховує, що вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 31.07.2019 р., обвинуваченого було засуджено за злочин, передбачений ст. 126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. На час судового розгляду цієї справи судимість обвинуваченого не знята та не погашена.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує висновок, який міститься в досудовій доповіді від 18.08.2020 р. № 39/4/1392-20, згідно з яким існує високий рівень ризику вчинення обвинуваченим повторного правопорушення. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, в тому числі і для окремих осіб.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винуватого, який має схильність до вчинення правопорушень, відсутність майнових претензій з боку потерпілої, з урахуванням позиції сторони обвинувачення, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 122, ст. 126-1 КК України.
Суд бере до уваги, що обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, характеризуються посередньо, примирився із потерпілою, яка претензій до нього не пред`являла, суд дійшов висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства і він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на підставі статті 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Процесуальних витрат у справі немає, цивільний позов не заявлено, запобіжний захід не обирався.
Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання:
- за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;
- за ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання та визначити йому іспитовий строк тривалістю один рік.
Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Воловецький районний суд.

Головуючий ОСОБА_1