Справа № 740/3122/20
Провадження № 1-кс/740/705/20
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

22 липня 2020 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого Ніжинського ВП ГУНП

в Чернігівській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000786 від 20.07.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 з визначенням застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 20.07.2020 до Ніжинського ВП надійшло повідомлення з приводу того, що 20.07.2020 невідомі особи проникли до території господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно заволоділи мотоциклом марки «М» («Вікінг»), модель VM 100-3А, номер шасі НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , завдавши останньому матеріальної шкоди.

Відомості за вказаним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000786 від 20.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

20.07.2020 о 21:30 год в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення було затримано ОСОБА_5 та було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Матеріали, що підтверджують обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, зазначені в клопотанні:заява потерпілого ОСОБА_7 від 20.07.2020; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 20.07.2020; протокол огляду місця події від 20.07.2020 за адресою: АДРЕСА_2 ; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол слідчог о експерименту за участі свідка ОСОБА_8 ; протоколом обшуку автомобіля марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 20.07.2020; протоколи впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ; протокол обшуку від 20.07.2020; протокол огляду пустиря поряд з с. Паливода Ніжинського району в кінці вул. Франка.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а також відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України,які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання від 5 до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Досудове слідство вважає, що ОСОБА_5 ,усвідомлюючи вид та розмір покарання, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжке кримінальне правопорушення, покарання за яке передбачене виключно у вигляді позбавлення волі, не має міцних соціальний зв`язків, оскільки неодружений, не працює; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, оскільки йому відоме їх місце проживання; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути виражено у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінальних правопорушень, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ніде не працює, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності та безпеки руху, кримінальне правопорушення характеризується як зухвале, оскільки вчинене в денний час.

В судовому засіданні слідчий Ніжинського ВП ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали клопотання за вказаних в ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просили застосувати домашній арешт, посилаючись на визнання вини, відсутність судимості, позитивну характеристику, молодий вік, наявність міцних соціальних зв*язків.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

У відповідності до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких віднесено і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення увязнення особи до засудження її компетентним судом, при цьому суд враховує пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини.
Суд враховує, що тримання під вартою в розумінні ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.176 КПК України більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава не можуть бути застосовані лише до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Заборона застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді більш м`якого запобіжного заходу в цьому випадку відсутня.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
В судовому засіданні прокурор не надав доказів щодо наявності передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків з урахуванням того, що небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за кримінальне праоворушення з урахуванням визнання вини підозрюваним, а ризик того, що підозрюваний може перешкодити кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого та свідків не доведений прокурором, зважаючи на те, що потерпілий і свідки уже допитані.
Також, прокурор не довів недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, що є підставою відповідно до ч.4 ст.194 КПК для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Визнаючи порушення п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд вкотре повторив позицію щодо того, що відсутність мотивації в судовому рішенні щодо тримання під вартою несумісне з принципом захисту від свавілля, що передбачається п.1 ст.5 Конвенції.
Обрання судом запобіжного заходу без чіткого обґрунтування, і лише на підставі доводів слідчого (без розгляду їх правдоподібності) порушує Конвенцію (ст.3, 5,13 Конвенції), як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Соколовський проти України» - № 6433/18 від 04.07.2019.

Звертаючися до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий, прокурор має викласти обставини, які доводять, що застосування більш мяких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Стаття 178 КПК України зобов`язує суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, у тому числі наявність у нього родини, наявність постійного місця роботи або навчання.
З урахуванням даних про особу підозрюваного, а саме його молодий вік, відсутність судимості, незадовільний стан здоров*я, наявність постійного місця проживання та міцних соціальних з*язків, відсутність даних про можливість прояву негативної процесуальної поведінки щодо переховування від суду в майбутньому, та недоведеність прокурором, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків відповідно до ст.194 КПК України.
Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшла висновку, що належну поведінку ОСОБА_5 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що відповідатиме меті досягнення дієвості цього провадження і буде адекватним превентивним заходом.
Згідно п.1 ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.
Керуючись ст.176-179, 183, 194, 199, 202, 205, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного за ч.2 ст.289 КК України.

Обрати відносно підозрюваного за ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою:АДРЕСА_1 на строк до 18 вересня 2020 року.
Покласти на ОСОБА_5 такі обов*язки:
не залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;
з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;
утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Направити копію ухвали про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю Ніжинському відділу поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1