Справа № 352/2209/20
Провадження № 1-кп/352/304/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000126 від 10.04.2019 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, розлученого, раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітніх дітей (аліментів), а також злісно ухилявся як батько від утримання неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, за наступних обставин.

09.12.2016 Івано-Франківським міським судом прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в сумі 1000 гривень на кожну дитину, щомісячно. Ухвалено стягувати аліменти з 25.10.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

На виконання вказаного рішення суду 17.02.2017 видано виконавчий лист № 344/13735/16, який прийнято до виконання Тисменицьким РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області та відкрито виконавче провадження №53477558 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 .

Установлено, що ОСОБА_2 , не маючи обмежень до фізичної праці, на обліку в Тисменицькому центрі зайнятості не перебував та у порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення її повноліття, а також ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», виплату аліментів не здійснював.

Так, у період з жовтня 2016 по квітень 2019 року, ОСОБА_2 виконував будівельні роботи на території Івано-Франківської області, за що отримував грошові кошти, однак грошові перекази здійснив тільки частково, а саме у березні, червні, липні, серпні та вересні 2017, а також у лютому та березні 2018 року на загальну суму 5 820 грн., продовжуючи виконувати будівельні роботи на території Івано-Франківської області, однак інших грошових переказів по сплаті аліментів,не здійснював.

Таким чином, ОСОБА_2 з 25.10.2016 по 01.03.2017 та з 01.04.2018 по 01.04.2019, внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи злісно ухилитись від сплати аліментів, незважаючи на неодноразові попередження Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, систематично і наполегливо не сплачував кошти на утримання неповнолітніх дітей, дочки та сина: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 утворилась заборгованість у сумі 52 621 (п`ятдесят дві тисячі шістсот двадцять одна) грн 33 коп.

Таким чином ОСОБА_2 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітніх дітей (аліментів), а також злісно ухилявся як батько від утримання неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Суд зазначає, що прокурор ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_6 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акту надана і письмова заява потерпілої ОСОБА_8 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку доведена поза розумним сумнівом, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1. ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітніх дітей (аліментів), а також злісне ухилення батька від утримання неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, ОСОБА_6 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, відповідно до довідок за №3471 від 12.04.2020 року та за №01-7/900 від 11.04.2020 року на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшує покарання відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.164 КК України, покарання у виді громадських робіт у межах, установлених санкцією даної норми, яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_6 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: матеріали виконавчого провадження за №53477558, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, повернути за належністю Тисменицькому РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1