В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/2123/20

Провадження № 1-кп/348/185/21

03 лютого 2021 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

законного представника

потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6

представника потерпілої: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

захисника : ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000509 за обвинувальним актом від 30.10.2020 щодо обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя АДРЕСА_1 , неодруженому, з повною загальною середньою освітою, студента 4 курсу ВСП «Надвірнянського фахового коледжу НТУ», раніше не судимому, громадянину України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження та потерпілій ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження.
Кримінальне правопорушення ним вчинено при наступних обставинах:

19 серпня 2020р. біля 15 год.30 хв. у світлу пору доби, під час випадання дощу, обвинувачений ОСОБА_8 , не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи автомобілем марки Honda Civic, реєстраційний номер Литовської Республіки НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Т-0906, сполученням «Івано-Франківськ - Надвірна», що між населеними пунктами с. Лісна Тарновиця та с. Назавизів, у напрямку м. Надвірна.

У салоні автомобіля під керуванням водія ОСОБА_8 перебували пасажири ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

Дана ділянка дороги має по одній смузі для руху у кожному напрямку, протилежні потоки транспорту поділені дорожньою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, вкінці з поворотом вліво.

Проїжджаючи пряму ділянку дороги, зі швидкістю 120 км/год., що перевищує максимально-допустиму швидкість поза населеними пунктами, обвинувачений ОСОБА_8 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості, виконуючи маневр обгону попутних транспортних засобів, не переконався у тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, та виявивши зустрічний автомобіль, з метою уникнення зіткнення з ним, виїхав за межі проїжджої частини вліво, де допустив наїзд на металевий стовп.

При цьому, водій ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.1., згідно якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а)посвідчення водія на право керування транспортним засобом

відповідної категорії;

п. 2.3 в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно

реагувати на її зміну, стежити з а правильністю розміщення та кріплення

вантажу,технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від

керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1., згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб маги змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.6. який вказує, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5,47 дозволяється рух із швидкістю:

г) не більше 90 км/год.

п. 14.2 Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:

в) смуга руху на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів

на достатній для обгону відстані.

У результаті порушенняобвинуваченим ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажирка ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження - закритий травматичний перелом кісток тазового кільця, які згідно висновку експерта №260 від 19.10.2020 відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я, та синці, садна, подряпини, які згідно вказаного висновку відносяться до легких тілесних ушкоджень; пасажирка ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження - закриту черепно-лицеву травму у вигляді перелому склепіння черепа, кісток лицевого черепа, забою головного мозку середнього ступеню важкості, забійної рани тім`яної ділянки, які згідно висновку експерта №259 від 19.10.2020 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння та закритий травматичний перелом правої стегнової кістки, який відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я, а також садин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що 19 серпня 2020 біля 15 год.30 хв. він, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи автомобілем марки Honda Civic, рухався ділянкою автодороги Т-0906, сполученням «Івано-Франківськ - Надвірна», що між населеними пунктами с. Лісна Тарновиця та с. Назавизів, у напрямку м. Надвірна. У салоні автомобіля перебували пасажири ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

Проїжджаючи пряму ділянку дороги, зі швидкістю 120 км/год., що перевищує максимально-допустиму швидкість поза населеними пунктами, він проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості,виконуючи маневр обгону попутних транспортних засобів, не переконався у тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, та виявивши зустрічний автомобіль, з метою уникнення зіткнення з ним, виїхав за межі проїжджої частини вліво, де допустив наїзд на металевий стовп.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_4 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження та потерпіла ОСОБА_5 отримала тяжке тілесне ушкодження.
У вчиненому щиро розкаявся, вказав, що шкодує про вчинене, просить вибачення у потерпілих. Ним відшкодовано завдану шкоду потерпілих, на даний час вони претензій не мають, а також сплачено судові витрати по справ . Просить суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила в судовому засіданні, що обвинувачений відшкодував їй завдану шкоду, в зв`язку з чим вона не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру. Просить суворо не карати обвинуваченого.

Законний представник потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що обвинувачений відшкодував їм завдану шкоду та вони не мають до нього претензій матеріального та морального характеру. Просить суворо не карати обвинуваченого та обрати йому мінімальне покарання.

Суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом що заподіяло потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження та потерпілій ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження кваліфіковані вірно.

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, неумисну форму вини обвинуваченого, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, є студентом та по місцю навчання також характеризуєтся виключно позитивно, що на обліку у лікаря психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває, його поведінку до і після вчинення кримінального правопорушення, яка свідчить про прагнення винного згладити наслідки вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, критичне ставлення до вчиненого, наявність міцних соціальних зв`язків та обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття у вчиненому, так як обвинувачений визнає вину, шкодує про вчинене, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений розкаявся перед судом, як на досудовому слідстві так і в суді давав послідовні, визнавальні показання,добровільне відшкодування судових витрат та відшкодування шкоди потерпілим, які не маєть претензій до обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про призначення, обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах мінімальної санкції статті за цей вид злочину, передбаченого Особливою частиною КК України у виді позбавлення волі.

З огляду на те, що обвинувачений не отримував посвідчення водія тому судом не вирішується питання щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим з враховуваням особу обвинуваченого, те що він вперше притягується до кримінальної відповіальності, його молодий вік , думки потерпілих, які просять обрати не суворе покарання та мінімальне покарання, ставлення обвинуваченого, який шкодує про вчинене, прагне виправити сутиацію, добровільне відшкодування шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України із покладенням відповідних обов`язків відповідно ст. 76 КК України.

На думку суду призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачного та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та відповідатиме цілям покарання.

Питання речових доказів слід вирішити керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.Тому арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.08.2020 необхідно скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370- 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання три роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання.
Арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.08.2020 на тимчасово вилучене майно скасувати.
Речовий доказ: автомобіль марки «Honda Civic, реєстраційний номер Литовської Республіки НОМЕР_1 », який знаходиться на зберіганні на території Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути користувачу ОСОБА_8 .

Речові докази: медичну картку стаціонарного хворого № 4870/20 КНП» ОКЛ Івано-Франківської обласної ради» на ім`я ОСОБА_5 повернути КНП» ОКЛ Івано-Франківської обласної ради»

Речовий доказ: CD-R диск ємністю 700 МБ на якому міститься відеофайл з назвою: t_video 164574907 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченими з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1