Справа № 944/2849/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/885/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 липня 2020 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 305 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

встановила:

вищевказаною ухвалою продовжено застосування обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 305 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 27 вересня 2020 року включно.

Заставу визначено в межах 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400,00 /чотириста двадцять тисяч чотириста/ гривень, яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на рахунок: 0757, одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України у Львівській області, банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Якщо обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить правила носіння електронного засобу контролю та інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Не погоджуючись з даною ухвалою захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить повторно дослідити докази сторони обвинувачення, надані до Залізничного районного суду м. Львова щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та необхідності визначення обвинуваченому ОСОБА_6 застави у сумі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420400 грн., ухвалу скасувати Залізничного районного суду м. Львова від 30 липня 2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала є необґрунтованою, незаконною, невмотивованою та такою, що постановлена всупереч вимогам Конституції України і Кримінального процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказує, що продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, наданих йому.

Зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст.ст.196, 372 КПК України. У її мотивувальній частині відсутній опис як встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, зокрема сторони захисту, а також обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини. На думку захисника, з оскаржуваного судового рішення неможливо зрозуміти про те, які ж ризики в розумінні ч.1 ст.177 КПК України було встановлено під час вирішення питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 .

Наголошує, що клопотання про продовження строку тримання під вартою не відповідає імперативно-правовим приписам ст.ст.184, 199 КПК України, вказане клопотання не містило посилання на матеріали кримінального провадження, на підставі яких сторона обвинувачення дійшла висновку про наявність заявлених нею ризиків в розумінні ст.177 КПК України, а також не містило викладу обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики не зменшилися і вони виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Стверджує, що з наданих стороною обвинувачення суду матеріалів, які досліджено в судовому засіданні, у жодному із них не містилося будь-яких даних про те, що обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, зазначає, що стороною обвинувачення не конкретизовано і не названо які саме речі та документи, спосіб їх можливого знищення обвинуваченим ОСОБА_6 , їх істотність для встановлення обставин кримінального правопорушення і в судовому засіданні з розгляду зазначеного вище клопотання.

Крім того, зазначає, що сумнівним на переконання сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_6 є доводи прокурора щодо можливості незаконного впливу обвинуваченого на свідків сторони обвинувачення, які надали викривальні показання щодо протиправної діяльності останнього.

Щодо мотивації ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином через невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, то на переконання апелянта, така мотивація грубо порушує право на захист вказаної особи.

Захисник вказує, що суд першої інстанції не врахував відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 судимостей, повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, наявність постійного місця проживання на досить незначній відстані від місця проведення судового розгляду кримінального провадження, перебування на його утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На думку захисника, визначений судом першої інстанції розмір застави суперечить міжнародно-правовим нормам, нормам КПК України, не вмотивований, не підтверджений доказами та є надуманим. Обвинувачений не має великих заощаджень, постійного місця роботи на території України, досить тривалий час перебував на заробітках в Республіці Польща, де отримував незначний дохід, за який утримував не лише себе та цивільну дружину, а й малолітнього сина, а тому визначений розмір застави є завідомо непомірним для ОСОБА_6 , та таким, що визначений без врахування його майнового та сімейного стану.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України.

У межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 27.02.2020 року стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 420 400,00 грн. строком на 60 днів. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області від 04.03.2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення та ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.02.2020 року залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.04.2020 року стосовно ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26.08.2020 р. із можливістю внесенням застави у розмірі 420 400,00 грн., строком на 60 днів, тобто до 19.06.2020 року включно. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського Апеляційного суду від 05.05.2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення та ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 22.04.2020 року залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2020 року стосовно ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із можливістю внесенням застави у розмірі 420 400,00 грн., строком на 60 днів, тобто до 08.08.2020 року включно. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського Апеляційного суду від 25.06.2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення та ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2020 року залишено без змін.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.07.2020 року стосовно ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із можливістю внесенням застави у розмірі 420 400,00 грн., строком на 60 днів, тобто до 27.09.2020 року.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може не лише переховуватися від суду, а вчиняти інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення, які надали викривальні покази щодо протиправної діяльності ОСОБА_6 , а також інших свідків, які проживають в Рожнятівському районі Івано-Франківської області, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України, за який встановлено покарання - позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна; врахувавши особу обвинуваченого, ризики, які були підставою продовження запобіжного заходу, не відпали та не зменшились, а саме: з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти наявним ризикам.

Твердження сторони захисту про неврахування судом матеріального стану ОСОБА_6 , наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, відсутність судимостей, перебування на його утриманні малолітнього сина та цивільної дружини, у зв`язку з чим визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30 липня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 27 вересня 2020 року включно та визначено заставу в межах 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 400,00 гривень.

На думку колегії суддів, застава у розмірі 420 400,00 гривень обумовлена тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів визнає необґрунтованими апеляційні доводи сторони захисту про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки, продовжений ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у повній мірі відповідає вимогам закону, а застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі і домашній арешт, не зможе запобігти наявним у справі процесуальним ризикам.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Покликання апелянта про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 судимостей, повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, перебування на його утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішенні питання покарання, однак такі не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув питання доцільності продовження тримання під вартою та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

З огляду на викладене, апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 липня 2020 року, якою продовжено застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави по 27 вересня 2020 року включно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді