ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/256/21 Справа № 192/1728/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, засудженого:

- 17.09.2015 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення тяжкого злочину, має два заохочення, які застосовані до нього в 2020 році, два стягнення застосовані до нього в 2017 році, а також врахував реалізацію програми диференційованого виховного впливу «Професія» та закінчення ПТУ установи. Окрім цього, суд вказав на те, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності, за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, також йому призначалось покарання зі звільненням від його відбування відповідно до ст. 75 КК України. В даний час ОСОБА_7 працює у СВК («21) та до праці ставиться добре, за весь період відбування покарання характеризується посередньо. Водночас, з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 злочину, його особу в цілому та поведінку протягом всього строку відбування покарання, врахувавши відсутність беззаперечних доказів виправлення ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на цьому етапі відбування покарання ОСОБА_7 є недоцільним, а тому не знайшов підстав для задоволення клопотання.

В апеляційній скарзі засуджений просить переглянути судове рішення та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, оскільки він вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженої щодо безпідставної відмови у застосуванні до неї умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, при розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, призначене йому вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 17 вересня 2015 року за ч.2 ст. 307 КК України.

Згідно характеристики, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби №1, ОСОБА_7 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 23 липня 2015 року. За період перебування в УВП №3 міста Кривий Ріг у Дніпропетровській області характеризувався посередньо, допустив два порушення режиму утримання, за що мав два стягнення, заохочень не мав.

В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 12 листопада 2015 року. Працевлаштований нічним сторожем овочесховища, до праці ставиться добре. За час відбування покарання характеризується задовільно, допустив два порушення режиму утримання, за що має два стягнення погашені за плином часу та має два заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, але під наглядом адміністрації. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в роботі самодіяльних організацій не бере. Реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», закінчив навчання в ПТУ установи. Підтримує зв`язки з рідними.

05 травня 2017 року комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно статей 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.

18 травня 2018 року комісією установи відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст. 82 Кримінального кодексу України, як особі, що не стала на шлях виправлення.

17 травня 2019 року комісією установи відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання, згідно ст. 81 Кримінального кодексу України, як особі, що не довела свого виправлення.

Окрім цього, ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисного злочину проти власності, за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, звільнявся умовно-достроково, йому призначалось покарання зі звільненням від його відбування відповідно до ст. 75 КК України, за судимістю за якою він відбуває покарання в СВК №21 відбув 2/3 частини строку покарання, згідно довідки про заохочення та стягнення за час відбування покарання має два заохочення, які застосовані до нього 14.07.2020 року та 19.10.2020 року, допустив два порушення режиму утримання, за що має два стягнення застосовані до нього 04.02.2017 року та 24.07.2017 року, які погашені в передбаченому законом порядку.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Суд звертає увагу на те, що засуджений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, а також й умовно-достроково, проте після цього знову вчинив умисний злочин.
За цих умов, з урахуванням того, що ОСОБА_7 має лише 2 заохочення, підстави для звільнення останнього від відбування покарання умовно-достроково у колегії суддів відсутні.
Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.
Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4