Номер провадження: 11-кп/813/2374/20
Номер справи місцевого суду: 500/3732/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху

03.12.2020 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу захисниці засудженого ОСОБА_3 адвокатки ОСОБА_4 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2020 у кримінальному провадженні №0000009, внесеному до ЄРДР 07.01.2019, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, п. п. 1, 13 ч. 2 ст. 115, КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2020 у кримінальному провадженні №0000009, внесеному до ЄРДР 07.01.2019, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

за ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років;

за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк дванадцять років;

за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Не погоджуючись з вироком районного суду, захисниця обвинуваченого подала на нього апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу, суддя-доповідач доходить висновку про те, що вона не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, з таких підстав.

Вичерпний перелік вимог, яким повинна відповідати апеляційна скарга, встановлений ст. 396 КПК України. Зокрема, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі поряд з іншим зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що вона не відповідає вищевказаним вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисниці обвинуваченого не містяться вимоги щодо прийняття будь-якого з рішень, передбачених ч. 1 ст. 407 КПК України, що унеможливлює прийняття апеляційним судом рішення в межах апеляційних вимог згідно з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Захисниця обвинуваченого в апеляційній скарзі просить оскаржений вирок скасувати, провести судове слідство у кримінальному провадженні та за результатами судового слідства призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 в тому ж суді в іншому складі суду.

При цьому в апеляційній скарзі захисниці обвинуваченого відсутні посилання на вимоги ч. 1 ст. 415 КПК України, які передбачають підстави для скасування вироку районного суду та призначення нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції.

Крім того, вичерпний перелік підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції передбачений ст. 409 КПК України. До таких підстав відносяться, зокрема: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Статтею 410 КПК України передбачено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: 1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; 2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Статтею 411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Частиною другою цієї статті також встановлений вичерпний перелік підстав для безумовного скасування судового рішення до яких відносяться випадки, якщо: 1) за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Статтею 413 КПК України встановлено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосуванню закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Стаття 414 КПК України передбачає, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

В апеляційній скарзі захисниця обвинуваченого взагалі не зазначає в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, що, згідно зі ст. 409 КПК України, є підставою для скасування оскарженого рішення, з посиланням на конкретні частини ст. ст. 410, 411, 412, 413, 414 КПК України, в зв`язку з чим, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга захисниці обвинуваченого не відповідає вимогам ст. 396 КПК України.

Таким чином, у зв`язку з тим, що в апеляційній скарзі вимоги захисниці обвинуваченого викладено не конкретно, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти апеляційну скаргу до провадження та призначити до розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 399 КПК України, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, суддя-доповідач постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого без руху та надати їй строк на усунення вищевказаних недоліків.

Додатково вважаю за необхідне роз`яснити захисниці обвинуваченого, що у випадку, якщо недоліки апеляційної скарги не будуть усунуті нею, у встановлений апеляційним судом строк, така апеляційна скарга буде повернута їй відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Згідно з ч. 7 ст. 399 КПК України, залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисниці засудженого ОСОБА_3 адвокатки ОСОБА_4 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2020 у кримінальному провадженні №0000009, внесеному до ЄРДР 07.01.2019, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, п. п. 1, 13 ч. 2 ст. 115, КК України, залишити без руху.

Надати захисниці обвинуваченого десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, який обчислювати з моменту отримання нею копії даної ухвали.

Копію ухвали направити захисниці обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатці ОСОБА_4 .

Залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2