Провадження 1-кп/522/2424/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілого адвоката Баталова
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,- адвоката ОСОБА_8 , про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності стосовно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сирійської Арабської республіки, м. Хасака, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси заходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, стосовно ОСОБА_9 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006210 від 05.10.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що 29 серпня 2017 року близько 19 годин 20 хвилин, ОСОБА_9 знаходився за адресою: м. Одеса, кут вилиці Базарної та кут Щепного провулку, де зустрів раніше йому знайому ОСОБА_7 , з якою у останнього станом на 2012 рік були близькі стосунки. У ОСОБА_9 після розірвання стосунків з ОСОБА_7 залишилась образа до останньої.

В той же день у ОСОБА_9 , на ґрунті неприязних стосунків, виник умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , в той же день о 19 годині 30 хвилин, знаходячись за вище вказаною адресою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, ОСОБА_9 ногою наніс перший удар по правій руці ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_9 схопив ОСОБА_7 за волосся та почав штовхати останню назад, внаслідок чого притиснув ОСОБА_7 до металевого забору, який знаходився неподалік. Далі ОСОБА_9 почав наносити декілька ударів рукою по обличчю потерпілої, в той час коли ОСОБА_7 була притиснута лівим боком до металевого забору. В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_9 , згідно судово-медичної експертизи №2665 від 11.10.2017 року, спричинив потерпілій ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, синці обличчя, правої кісті, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В діях обвинуваченого ОСОБА_9 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 не визнав провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, проте підтримав клопотання свого захисника про закриття кримінального у зв`язку зі звільненням їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Провадження у справі просив закрити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про закриття кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_7 та її захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання адвоката про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, вважають, що суд повинен винести вирок, задовольнити цивільний позов потерпілої та застосувати приписи відповідно до положень ст. 91 - 1 КК України.
Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_9 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачений ОСОБА_9 надав згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Розглянувши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 про закриття кримінального у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, заслухавши думку прокурора, потерпілої. суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,- адвоката ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, підлягає задоволенню.
Санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Як убачається з матеріалів кримінальної справи обвинувачений ОСОБА_9 вчинив злочин 29 серпня 2017 року, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, який, відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої кількості (в редакції 2008 року).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року), суд в судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», роз`яснено, що відповідно до ст. 11 1 КПК України, таке звільнення є обов`язковим.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Крім того, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності слідує наступне.
Строк давності це передбачений статтею 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:
- притягнення особи як підозрюваного, обвинуваченого;
- згода підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284288 КПК).
Таким чином, думка потерпілої, щодо заявленого захисником обвинуваченого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків давності не впливає на необхідність прийняття судом рішення, відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України за № 12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.
Положеннями статті 49 КК визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49, 106 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.
Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.
Згідно із частиною 2 статті 49 КК перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений частиною 1 статті 49 КК. Час такого ухилення дорівнює часу зупинення перебігу давності диференційованого строку, а загальний строк - п`ятнадцять років - спливає далі, незалежно від ухилення.
Не визнання вини ОСОБА_9 не впливає на перебіги строків притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення особи від кримінальної відповідальності оскільки таке звільнення можливе за умови перебігу зазначеного строку, а саме 3 років з дня вчинення злочину (частина 2 статті 125 злочин невеликої тяжкості), протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:
-не ухилялася від слідства або суду;
-не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Із наданої прокурором довідки Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Одеській області, вбачається, що ОСОБА_9 з дня вчинення ним 29.08.2017 року злочину невеликої тяжкості не ухилявся від слідства або суду та не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, тобто перебіг розгляду справи не переривався.
Таким чином, ОСОБА_9 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальна справа щодо нього закриттю.
Суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_9 положення ст. 91-1 КК України, так як положення зазначеної статті стосуються домашнього насильства, яке передбачене ст. 126-1 КК України, проте ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Крім того, стаття 91-1 КК України була введена в дію 06.12.2017р., в той час, інкриміноване ОСОБА_11 діяння вчинено 28.08.2017р., що на підставі ч. 2 ст. 5 КК України виключає можливість застосування положень ст. 91-1 КК України до ОСОБА_9 як таких, що погіршують становище обвинуваченого і не мають зворотної сили.
Згідно статті 248 КПК України, при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7 1, 7 2, 8, 9, 10 та 11 1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.
Зазначені обставини знайшли свого підтвердження також відповідно до рішення Верховного Суду України від 22.05.2018 року (справа № 665/2387/14-к; провадження № 51- 240 км 18).
Цивільні позови,- відсутні.
Судові витрати відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. 49 КК України, ст. 11 1 КПК України (в редакції 1960 року), пунктом 11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,- адвоката ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності,- задовольнити.
ОСОБА_9 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Провадження по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,- закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи діб з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1