Провадження №1-в/127/407/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 в місті Вінниці заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.12.2019 р. у відповідність до вимог чинного закону про кримінальну відповідальність, а також про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.12.2019 р. у відповідність до вимог чинного закону про кримінальну відповідальність, відповідно до якої останній просить суд пом`якшити його покарання.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою заяву підтримав та просив її задовольнити. Крім того, просив вирішити питання про можливість пом`якшення, призначеного йому покарання.

Прокурор вважає, що правові підстави для задоволення заяви засудженого відсутні.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що 20.12.2019 р. ОСОБА_4 засуджений вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за частиною третьою статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 5 років 10 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.02.2020 р. зазначений вирок змінено та з урахуванням приписів статті 69 КК ОСОБА_4 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК.

Зі змісту пункту 2 частини другої статті 539 КПК випливає, що у разі необхідності вирішення питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК, відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Частиною першою статті 74 КК регламентовано, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, частиною третьою зазначеної статті визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

01.07.2020 р. набрав чинності Закон України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII). Згідно зі приписами зазначеного Закону внесені зміни як до матеріального закону (закону про кримінальну відповідальність), тобто КК, так і до процесуального закону, тобто КПК.

Пунктом 188 Закону № 2617-VIII внесено зміни до частини першої та частини другої статті 309 КК. Разом з тим, жодних змін до частини третьої статті 309 КК, зазначеним Законом внесено не було.

Як вже було зазначено судом вище, ОСОБА_4 було засуджено за частиною третьою статті 309 КК. Зважаючи на те, що будь-які зміни до зазначеної правової норми внесено не було, суд приходить до переконання, що правові підстави для приведення вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.12.2019 р. у відповідність до вимог Закону України № 2617-VIII відсутні.

При вирішенні питання про можливість заміни ОСОБА_4 невідбутої частини покарання більш м`яким, суд вважає за доцільне зауважити наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених зокрема, пунктом 3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 82 КК особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Відповідно до частини третьої зазначеної статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

При цьому, пунктом 2 частини четвертої статті 82 КК регламентовано, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким настає у разі фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Судом вище вже було зазначено, що ОСОБА_4 засуджений за частиною третьою статті 309 КК, тобто за вчинення умисного тяжкого злочину та згідно з відомостями, наявними в матеріалах особової справи, 06.06.2020 р. почав відбувати покарання.

Таким чином, зважаючи на те, що на даний час ОСОБА_4 не відбув і половини покарання, суд не вбачає правових підстав для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.12.2019 р. у відповідність до вимог чинного закону про кримінальну відповідальність, а також про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід відмовити.

Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про приведення вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.12.2019 р. у відповідність до вимог Закону України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», а також про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: