Справа № 352/2168/20
Провадження № 1-кп/352/297/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000036 від 22.01.2019 р., про обвинувачення :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, розлученого, утриманця однієї непоанолітньої дитини, військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, українця, громадянина України, не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_2 , будучи батьком, починаючи з 14.04.2009 р. по 01.10.2019 р. злісно ухилявся від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Кримінальний проступок скоєно за наступних обставин:

Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 26.05.2006 р. винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнення аліментів із ОСОБА_2 розпочато з 27.04.2006 р. і зобов`язано проводити до повнолінтя дитини.

На виконання рішення Надвірнянського районного суду у Тисменицькому РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2-696, виданому 26.05.2006 р.

У подальшому, Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 02.06.2009 р., за позовом ОСОБА_4 про збільшення стягнення розміру аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 винесено рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно. Стягнення аліментів у збільшеному розмірі із ОСОБА_2 розпочато з 14.04.2009 р. і зобов`язано проводити до повноліття дитини.

На виконання рішення Надвірнянського районного суду, з Тисменицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчий лист 2-969/2006 відкликано та долучено до матеріалів справи, натомість відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2-589, виданому 02.06.2009 р.

Після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 неодноразово викликався у Тисменицький РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для вирішення питання щодо належної сплати аліментів.
Не дивлячись на це, ОСОБА_2 , достовірно знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти та виконати рішення суду, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на офіційну роботу не влаштовувався, на обліку в Тисменицькому центрі зайнятості, не перебував. Проте, ОСОБА_2 здійснював господарські роботи, за які отримував грошову винагороду та у порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, а також ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно яких виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дитини і батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, вихованням дитини не займався, виплату аліментів не здійснював.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 починаючи з 14.04.2009 р. по 01.10.2019 р., усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, незважаючи на неодноразові попередження Тисменицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), однак маючи стабільний дохід, умисно, систематично і наполегливо ухилявся від виконання свого обов`язку та не сплачував кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини, приховуючи від державного виконавця наявність грошей для сплати аліментів.
Внаслідок злісного ухилення від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 утворилась заборгованість у сумі 57 137,50 (п`ятдесят сім тисяч сто тридцять сім) грн.

Виходячи з вище наведеного, ОСОБА_2 , у період з 14.04.2009 р. по 01.10.2019 р.злісно ухилявся від сплати аліментів та виконання батьківського обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини.

Загальна сума заборгованості по аліментних платежах боржника ОСОБА_2 станом на 01.10.2019 р. становить 57 137,50 (п`ятдесят сім тисяч сто тридцять сім) грн.

Таким чином, ОСОБА_2 починаючи з 14.04.2009 р. по 01.10.2019 р.,проживаючи окремо від своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , будучи її батьком, всупереч вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, маючи обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та всупереч вимог Закону України «Про охорону дитинства» - 2001 року, злісно ухилявся від утримання своєї доньки не брав участь у її вихованні, не здійснював догляд за нею та не надавав жодних коштів і засобів, необхідних для її існування їжі, одягу, засобів гігієни.

Суд зазначає, що до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також письмова заява потерпілої ОСОБА_4 , щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.
Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, так як він будучи батьком, починаючи з 14.04.2009 р. по 01.10.2019 р. злісно ухилявся від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З врахуванням вищенаведеного, призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, яке у відповідності до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком,особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю проступку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд враховує і те, що ОСОБА_2 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, не працюючи веде паразитичний спосіб життя, соціальні зв`язки не стійкі, на обліку наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд приходить до переконання, що до підсудного ОСОБА_2 слід застосувати покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових проступків.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_2 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.368, 370, 382 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінального проступку передбаченого ст. 164 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_2 не обирався.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме : матеріали виконавчого провадження Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ № 14178132 відкрите за виконавчим листом № 2-696 виданим 26.05.2006 р. Надвірнянським районним судом, Івано-Франківської області, яке зберігається при матеріалах даного кримінального провадження повернути за приналежністю.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбаченихст.394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1