н/п 1-кс/953/9081/20
"25" листопада 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
підозрюваного - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гарабали Сальянського району Азербайджан, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, без зареєстрованого місця проживання, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
25.11.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 23.11.2020 приблизно о 14 год. 50 хв., ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «MERCEDES BENZ», р.н.: НОМЕР_1 та рухався по просп. Льва Ландау у місті Харкові, зі сторони просп. Московського до вулиці Олімпійської.
Під час руху, в районі будинку № 58 по просп. Льва Ландау міста Харкова, водій ОСОБА_4 , діючи необережно, проявив злочину недбалість, порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), згідно з якими: п. 12.3 ПДР України «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду», при виникненні небезпеки для руху негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд передньою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину дороги по пішохідному переходу, зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, та який за наслідками події, від спричинених тілесних ушкоджень, помер на місці події.
Прокурор в судовому засіданні підтримав подане слідчим клопотання, просив про його задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнав себе винуватим у пред`явленій підозрі, посилаючись на те, що він не порушував ПДР України та їхав з дозволеною швидкістю на зелений сигнал світлофору. Просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на стійкі соціальні зв`язки, наявність травми після ДТП та відсутність наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Захисник підозрюваного заперечував в судовому засіданні проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, недоведеність підозри, просив відмовити в задоволенні клопотання. Також в судовому засідання подав скаргу в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного затримання його підзахисного.
Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали , встановив наступне.
23.11.2020 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
24.11.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які на їх думку, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: протокол огляду місця ДТП від 23.11.2020; пояснення ОСОБА_4 від 23.11.2020; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 24.11.2020; протокол допиту потерпілого; протокол огляду предмету (CD-диску) від 24.11.2020.
Зазначені докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Однак, враховуючи існування зазначених ризиків, та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_4 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , а також той факт, що ОСОБА_4 офіційно не працює та не має офіційних джерел отримання прибутку, не одружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків, без зареєстрованого місця проживання, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`яких запобіжних заходів.
Наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, на які він посилається, хоча і заслуговують на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшують.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Що стосується оцінки доводів захисника щодо відсутності ризиків у кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, спростовує доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та можливість застосування до підозрюваного іншого менш суворого запобіжного заходу.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Крім того, слідчий суддя відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .
Скарга сторони захисту в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного, на його думку, затримання підозрюваного, яка долучена до матеріалів справи, повинна бути перевірена процесуальним керівником прокурором в порядку ст. 206 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 21.01.2021 року, без визначення застави.
Зобов`язати слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про взяття під варту останнього.
Встановити строк дії ухвали до 21.01.2021 року.
В порядку ст. 206 КПК України доручити прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, здійснити перевірку скарги сторони захисту щодо незаконного, на його думку, затримання підозрюваногоОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя - ОСОБА_1