"16" листопада 2020 р.
Вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 , на ухвалу слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2020 року про арешт майна підлягала до задоволення з таких підстав.
Так, відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно статті 87 недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;
Ця норма закону вказує, що докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Стаття 233 КПК України - проникнення до житла чи іншого володіння особи, регламентує, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Стаття 237 КПК визначає, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Обшук, як визначено у статті 234 КПК проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду.
Натомість як вбачається з матеріалів справи вилучення майна на яке було накладено арешт - 86 колод деревини породи «сосна звичайна» було здійснено при проведенні 01.10.2020 року огляду володіння, території якою користується на праві оренди ТОВ «Торліс ЛТД» директор ОСОБА_2 , а зокрема огородженої земельної ділянки з спорудою в с. Різня, Малинського району, Житомирської області де вказане товариство здійснює свою законну господарську діяльність.
Вказаний огляд було проведено, як зазначено у клопотанні слідчого, без дозволу директора та ухвали суду, а тому на моє переконання вказана процесуальна дія проведена з порушенням вищезазначених вимог процесуального закону, у зв`язку з чим повинна бути визнаною недопустимим доказом, а майно вилучене при її проведенні повернуте володільцю.
Крім того, прокурором не доведено, що вилучене майно має незаконне походження, оскільки представником юридичної особи надано договір та накладну про придбання вказаної лісопродукції в Малинському лісгоспі АПК і такі дані прокурором не спростовані.
Вважаю, що ухвала слідчого судді підлягала скасуванню з прийняттям рішення про відмову у задоволенні клопотання.
Суддя ОСОБА_3