ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №645/1792/19 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1469/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України
22 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.12.2019 стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гадяч Полтавської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на момент затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 01.02.2016 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 21.11.2018 на підставі постанови Апеляційного суду Полтавської області від 20.11.2018 звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 4 місяці 10 днів,
засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.02.2016 у вигляді 4 місяців 10 днів позбавлення волі, остаточно визначено покарання за сукупністю вироків у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Харкова, громадянин України, що має середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно вироку, 27.02.2019, приблизно 03год. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , разом зі свідком ОСОБА_11 , потерпілим ОСОБА_12 знаходилися поблизу гостьового будинку «Хан», який розташований за адресою: м. Харків, проспект Льва Ландау, б. 64-В, де розпивали спиртні напої. ОСОБА_9 побачив у потерпілого ОСОБА_12 мобільний телефон ТМ «Samsung J7», та у нього виник злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння належного ОСОБА_12 мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, запропонував ОСОБА_10 заволодіти майном потерпілого, на що останній дав згоду, вступивши таким чином з останнім у злочинну змову, спрямовану на відкрите заволодіння майном потерпілого. В цей момент, ОСОБА_12 зрозумівши, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 планують вчинити відносно нього протиправні дії, побіг у напрямку гостьового будинку «Хан», що розташований за вищевказаною адресою. З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 догнали потерпілого та нанесли ОСОБА_12 близько 8 ударів кулаками в область голови та живота. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/613-С/2019 від 27.02.2019 у ОСОБА_12 маються синці на обличчі та голові, які відносяться по ступеню тяжкості до легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_12 не чинить опір, ОСОБА_9 в безпосередньої присутності ОСОБА_10 , витягнув з кишені вдягнутих на ОСОБА_13 речей мобільний телефон, що бачив ОСОБА_10 . Вартість мобільного телефону «Samsung g7», згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/546СЕ-19 від 28.02.2019 3630грн, після чого ОСОБА_9 з ОСОБА_10 з місця вчинення злочину втекли, отримавши реальну можливість розпрядитися викраденим майном, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 3630грн.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оскаржуючи встановлені фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок змінити, в частині призначення останньому покарання та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку 3 роки, та покладенням обов`язків, перенавчений ст. 76 КК України. В решті вирок залишити без змін.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не оскаржуючи встановлені фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок змінити, в частині призначення останньому покарання та призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників обвинувачених, та просив залишити вирок суду без змін, вислухавши думку захисників та обвинувачених, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно й об`єктивно дослідив обставини події, усім доказам, що є в кримінальному провадженні і були досліджені в судовому засіданні, дав належну оцінку, дійшовши правильного висновку щодо повної доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм злочину.
Їх дії суд правильно кваліфікував за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньої групою осіб, вчинений повторно стосовно ОСОБА_9 та за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньої групою осіб стосовно ОСОБА_10 .
Призначаючи покарання, суд першої інстанції достатньою мірою врахував характер, ступінь суспільної небезпеки злочину, дані про особу обвинувачених.
Так, судом ураховано, що ОСОБА_10 офіційно не працює, раніше не судимий. Згідно довідки МПНД №16, ОСОБА_10 вподовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався. Довідкою КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» встановлено, що ОСОБА_10 на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває. Згідно характеристики ОСОБА_10 характеризується позитивно.
Стосовно ОСОБА_9 судом ураховано, що він на момент затримання не працював. Згідно довідки МПНД № 16, ОСОБА_9 вподовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався. Довідкою КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» встановлено, що ОСОБА_9 на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває. ОСОБА_9 раніше судимий Гадяцьким районним судом Полтавської області 01.02.2016 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, строк відбування покарання відраховується з 01.02.2016, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання весь період перебування останнього в установах попереднього ув`язнення з моменту взяття під варту по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набув законної сили 05.05.2016. Згідно ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду звільнено засудженого ОСОБА_9 умовно-достроково від відбування покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.02.2016 у виді позбавлення волі на невідбутий строк 4 місяці 10 днів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 , суд визнав щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнав вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд визнав вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів також бере до уваги, що ОСОБА_9 вчинив новий, умисний корисливий тяжкий злочин в період умовно-дострокового строку, що свідчить про його виняткові зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання, і необхідність у його ізоляції від суспільства.
Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного обвинуваченим покарання, враховуючи наведені дані про особу обвинувачених та конкретні обставини справи.

Стосовно доводів захисників обвинувачених про занадто суворе покарання, яке призначено судом першої інстанції ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , на думку колегії суддів слід зазначити наступне.

Санкція статті за якою засуджено ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (ч. 2 ст. 186 КК України) передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, тож суд першої інстанції призначив мінімальне покарання обом обвинуваченим, що передбачене санкцією вказаної норми, за якою їх засуджено.
Як свідчать матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції при призначені покарання дотримався вимог ст. 50 КК України, згідно якої метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини вчинення злочину, особу винних, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених, наявність негативної кримінальної тенденції ОСОБА_9 , колегія суддів дійшла висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому підстав для застосування до обвинувачених положень ст. 75 КК України не має.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників обвинувачених слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.12.2019 стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді