АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/619/20
Провадження №1-кп/491/58/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2020 рокум.Ананьїв

Ананьївський районний суд Одеської області у складі головуючого у справі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , вивчивши, в залі суду в місті Ананьїв Одеської області, без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000003, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 липня 2020 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області, з середньою освітою, одруженої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючої зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 9 серпня 2011 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , раніше не судимої,

-захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 ,

-потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 ,

-прокурори у кримінальному провадженні: прокурори Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Ананьївського районного суду Одеської області 27 серпня 2020 року з Котовської місцевої прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000003, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 липня 2020 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 8 вересня 2020 року справу за вказаним обвинувальним актом передано на розгляд судді Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000003, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 липня 2020 року, містили, передбачене ч.ч.1, 3 ст.302 КПК України, клопотання прокурора про здійснення розгляду обвинувального акту щодо кримінального проступку в спрощеному провадженні.

Ухвалою суду від 11 вересня 2020 року зазначене клопотання прокурора задоволено та прийнято рішення про здійснення розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 в порядку спрощеного провадження, а саме вивчення його та доданих до нього матеріалів протягом п`яти днів з дня їх надходження до суду і ухвалення вироку.

У відповідності до частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивченням обвинувального акту встановлено, що під час дізнання було з`ясовано, що 9 липня 2020 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на пасовищі, що розташоване за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с.Новогеоргіївка, на ґрунті особистих неприязних відносин спровокувала словесний конфлікт з ОСОБА_5 , яка в цей час знаходилась поряд. В ходів виниклого конфлікту у ОСОБА_3 раптово виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір та протиправний умисел спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , в той же день та час ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, нанесла декілька ударів, але не менше восьми, саморобним батогом ОСОБА_5 в область обличчя, шиї, тулуба та кінцівок. В результаті вказаних ударів ОСОБА_3 заподіяла потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: множинні садна та синці у вигляді вузької смуги обличчя, шиї, тулуба та кінцівок, які згідно з п.2.3.5 та п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень.

За наведених обставин органами дізнання ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме умисному легкому тілесному ушкодженні.

У відповідності до частини 2 статті 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено наступні обставини, які підтверджують обставини встановлені судом.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що 9 липня 2020 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на пасовищі, що розташоване за адресою: Одеська обл., Ананьївський р-н, с.Новогеоргіївка, на ґрунті особистих неприязних відносин спровокувала словесний конфлікт з ОСОБА_5 , яка в цей час знаходилась поряд. В ходів виниклого конфлікту у ОСОБА_3 раптово виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір та протиправний умисел спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , в той же день та час ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, нанесла декілька ударів, але не менше восьми, саморобним батогом ОСОБА_5 в область обличчя, шиї, тулуба та кінцівок. В результаті вказаних ударів ОСОБА_3 заподіяла потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: множинні садна та синці у вигляді вузької смуги обличчя, шиї, тулуба та кінцівок, які згідно з п.2.3.5 та п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень.

Як вбачається, з заяви ОСОБА_3 , складеної в присутності її захисника адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, висловлює згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, повідомляє про ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та висловлює згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні..

Потерпіла ОСОБА_5 в своїй заяві також зазначила, що вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов вивчивши обвинувальний акт в межах висунутого обвинувачення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.
Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1 статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 є кримінальним проступком.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.67 КК України, відсутні.

Санкцією частини 1 статті 125 КК України передбачено застосування до винної особи покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

При цьому, суд з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченої вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_3 буде призначення їй покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначеного висновку суд дійшов виходячи з того, що ОСОБА_3 , є раніше не судимою особою, тимчасово ніде не працює, одружена, має на утриманні неповнолітнього сина 2004 року народження та малолітню доньку 2011 року народження.

Частиною 1 статті 56 КК України визначено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

При цьому, в преамбулі Конвенції Організації Об`єднаних Націй від «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яку ратифіковано Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що Держави-учасниці цієї Конвенції, визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, та вважають, що дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності.

Статтею 1 Конвенції визначено, що для цілей цієї Конвенції дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.

Частиною 1 статті 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому, враховуючи те, що ОСОБА_3 , як зазначалося, має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей та має виконувати батьківські обов`язки по їх вихованню та догляду за ними, а громадські роботи передбачають перебування ОСОБА_3 поза межами місця постійного проживання та виконання робіт визначених органом місцевого самоврядування, що значно ускладнить виконання ОСОБА_3 обов`язків по догляду за дітьми та суперечитиме інтересам дітей, у зв`язку з чим застосування до неї покарання у вигляді громадських робіт є недоцільним.

Частиною 1 статті 57 КК України визначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

При цьому, як зазначалося, що ОСОБА_3 тимчасово ніде не працює, у зв`язку з чим застосування до неї покарання у вигляді виправних робіт.

Таким чином, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченої найбільш доцільним буде призначення обвинуваченій покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у вигляді штрафу.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

З обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що у кримінальному провадженні наявний речовий доказ саморобний батіг.

При цьому, зазначений речовий доказ зберігається стороною обвинувачення у відповідності до положень ч.2 ст.100 КПК України та не був наданий суду, у зв`язку з чим відсутні підставі для вирішення його долі в порядку, визначеному ч.9 ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.366-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисного легкого тілесного ушкодження.

За вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент ухвалення вироку складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

У відповідності до положень частини 1 статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Роз`яснити засудженій, що відповідно до положень ч.3 ст.26 КВК України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений ч.1 ст.26 КВК України, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Цивільний позов потерпілою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Речовий доказ у кримінальному провадженні саморобний батіг, вилучений в ОСОБА_3 , відповідно до протоколу огляду предмету від 10 липня 2020 року, зберігається стороною обвинувачення у відповідності до положень ч.2 ст.100 КПК України та не був наданий суду, у зв`язку з чим відсутні підставі для вирішення його долі в порядку, визначеному ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1