Номер провадження: 11-кп/813/2324/20
Номер справи місцевого суду: 522/3592/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20.11.2020 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на ухвалу Приморського районного м. Одеси від 04.11.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Приморського районного м. Одеси від 04.11.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 року.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно із ч.1 ст.1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить про те, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Згідно ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

2. Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Таким чином, до вказаного переліку, який є вичерпним, не входить ухвала суду про відмову у скасуванні арешту майна.

Зазначені норми кримінального процесуального кодексу України містять вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, в цьому переліку не міститься ухвали про відмову у скасуванні арешту майна, винесеної під час судового розгляду.
Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , просив скасувати ухвалу про відмову у скасуванні арешту майна, яка винесена під час судового розгляду та, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, приходжу до висновку, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою та повернути її особі, що її подала.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 9, 398, п.4 ст.399, 418, 419 КПК України, суддя-доповідач, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на ухвалу Приморського районного м. Одеси від 04.11.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 року.
Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно направити захиснику ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 .
Ухвала Одеського апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2