Справа № 461/6420/20
Провадження № 1-м/461/1/20
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт)

14.08.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши клопотання в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно

ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина Естонської Республіки, документований паспортом для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 02.06.2016, -

в с т а н о в и в :

в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 звернулась в суд з клопотанням про застосування до громадянина Естонської Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Федеративної Республіки Німеччина. Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_4 в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що на адресу Львівської місцевої прокуратури №1 надійшла копія запиту компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина про видачу громадянина Естонської Республіки ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до запиту та доданих документів компетентного органу Федеративної Республіки Німеччина з`ясовано, що дільничним судом м. Кельна ФРН 11.04.2016 видано ордер на арешт стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у справі № 502 Gs 1005/16 за вчинення ним злочинів, передбачених ч.5 ст.263, ч.ч.І, 2 ст.263 а, ст.22, ч.І ст.23, ч.2 ст.25, ст.ст. 52, 53 Кримінального кодексу Федеративної Республіки Німеччина, а саме - 1616 самостійних діянь у період з травня 2013 року на території ФРН (шахрайства вчиненого у співучасті, замаху на шахрайство, вчинене у співучасті, комп`ютерного шахрайства).

Підставою для арешту, відповідно до зазначеного ордеру, є загроза втечі підозрюваного ОСОБА_4 та його переховування від органів слідства, оскільки останній проживав на території ФРН, не маючи постійного місця проживання, легальних доходів та соціальних зв`язків та виїхав з Німеччини 25.11.2013, а з червня 2014 року перебуває на території України.

ОСОБА_9 затриманий 08.07.2020 працівниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст.ст.208, 582 КПК України у зв`язку з перебуванням в міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції, ініціатором якого є Федеративна Республіка Німеччина.

Слідчим суддею Залізничного районного суду м.Львова 10.07.2020 в порядку ст.583 КПК України стосовно ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до 16.08.2020 включно з утриманням його в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Інкриміновані ОСОБА_10 злочини за законодавством України кваліфікуються за ч.3 ст. 190, ч.4 ст.190, ч.2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, які відповідно до положень ст.12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами відовідно, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк більше 1 року, тому є екстрадиційними, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності не закінчились, кримінальні правопорушення, за які розшукується особа, не належать до військових, не носять політичного характеру та не порушуються відповідно до положень ст.477 КПК України за заявою потерпілого.

На території України громадянин Естонської Республіки ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності не притягується, за станом здоров`я в умовах слідчого ізолятора перебувати може, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також з питань надання політичного притулку до ГУ ДМС України у Львівській області не звертався, паспортом громадянина України не документувався.

Прокурор в судовому засіданні, подане клопотання підтримав з мотивів викладених в ньому, просить його задовольнити.

ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання заперечили та просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вважають, що прокурором не доведено ризиківіснування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 зазначила, що є цивільною дружиною ОСОБА_4 з котрим проживає в м. Одеса. Крім того, зазначила, що він тривалий час проживає в Україні, має місце праці. Просила застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Екстрадиційний арешт за своїм змістом є заходом забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання особи під вартою але який застосовується лише з єдиною метою видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку (екстрадиція).
Порядок направлення запиту до іншої держави, порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави або міжнародної судової установи про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються КПК і чинними міжнародними договорами України (ст. 543 КПК України).
Відповідно до ст.1 Європейської Конвенції про видачу правопорушників, договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Видача правопорушників, відповідно до ч.1 ст.2 Європейської Конвенції про видачу правопорушників, здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої Сторони та запитуваної Сторони позбавленням волі, або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням.

Забезпечення компетентними органами України виконання вимог ст. 1 вказаної Конвенції можливо лише в разі застосування до особи запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.

Згідно ч.1 ст.584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

На дотримання встановлених чинним законодавством норм при вирішенні питань, пов`язаних з позбавлення особи свободи, наголошується і в ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (ч. 1 п. f) : Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: п. f) законний арешт або затримання особи, здійснені з метою запобігання її незаконному виїзду в країну, чи особи, щодо якої вживаються заходи з метою депортації або екстрадиції.
Частинами 10 та 11 статті 584 КПК України визначено, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Відповідно до ч.8 ст.584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Слідчий суддя виходить з того, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до ОСОБА_4 суд не вивчає питання її винуватості, наявності відповідних доказів та тим паче не вирішує питання про звільнення особи від покарання призначеного вироком суду іноземної держави, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового слідства іноземних держав, які підтверджують факт підозри або обвинувачення особи у вчиненні злочину, а також її перебування у розшуку.
Слідчий суддя враховує в даному випадку достатність належних та допустимих доказів, доданих до клопотання та передбачених ч.2 ст.584 КПК України.
Перевіривши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, ОСОБА_4 та його захисника, враховуючи дані про особу, та те, що ОСОБА_9 згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу перебуває в міжнародному розшуку, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі засудження, а також ті обставини, що ОСОБА_9 переховується від органів слідства Федеративної Республіки Німеччина. Крім того, з врахуванням того, що підстав, які б перешкоджали його триманню під вартою не встановлено, приходжу до висновку, що з метою забезпечення процесуальних рішень, міждержавних договорів, клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 584 КПК України, ст.ст.1, 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року, суд,-

ухвалив:

клопотання в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до громадянина Естонської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) строком на 30 діб, тобто до 12 вересня 2020 року.

Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_4 в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на в.о. керівника Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .