УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого складу слідчої групи ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0004266 відомості про яке 20.08.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.
Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні№ 0004266 від 20.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України, за фактами заволодіння невстановленою групою осіб об`єктами нерухомого майна одиноких, безрідних осіб, в тому числі об`єктами категорії відмерлої спадщини.

Так, в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження установлено, що на території міста Одеси з 2016 року по теперішній час діє організована група осіб по заволодінню квартирами одиноких померлих осіб та квартир, які знаходились в іпотеках банків, а також нежитлових приміщень, які належали територіальній громаді міста Одеси, які у подальшому з використанням реквізитів фіктивного ТОВ «Бліц 2011» (код ЄРДПОУ 37681018), у якого згідно інформації ДФС України не відкрито жодного банківського рахунку, безоплатно переоформлюють кінцевим вигодонабувачам.

Схема із заволодіння квартирами одиноких померлих осіб, та майна яке перебуває в заставі у банківських установах полягає у тому, що після смерті одиноких осіб, право власності на підставі підробленого біржового договору оформлялось на підставних осіб, які у подальшому безоплатно переоформлювали їх на ТОВ «Бліц 2011».

Схема із заволодіння квартирами, які знаходились в іпотеках банків полягає у тому, що з використанням підроблених рішень суду та листів банків, вказані об`єкти нерухомості спочатку виводяться із іпотечного обтяження банків, після чого на підставі підроблених свідоцтв про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставного майна або договорів купівлі-продажу реєструються на підставних осіб, які у подальшому безоплатно переоформлюють на ТОВ «Бліц 2011».

Схема із заволодіння нежилих приміщень, які належали територіальній громаді міста Одеси полягає у тому, що з використанням підроблених документів право власності на раніше не зареєстровані об`єкти нерухомості нежитлового фонду реєструються на підставних осіб, яку у подальшому безоплатно переоформлюються на ТОВ «Бліц 2011».

Після оформлення права власності на незаконно отримані об`єкти нерухомості за ТОВ «Бліц 2011», останнє безоплатно переоформлює їх кінцевим вигодонабувачам.

Пунктами Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління національного банку України № 148 від 29.12.2017 передбачено наступне:

Суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами:

1) між собою - у розмірі до 10000 (десяти тисяч) гривень уключно;

2) з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень уключно.

Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської фінансової установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку. Кількість суб`єктів господарювання та фізичних осіб, з якими здійснюються готівкові розрахунки, протягом дня не обмежується.

Обмеження, установлене в пункті 6 розділу II цього Положення, стосується також розрахунків під час оплати за товари, придбані на виробничі (господарські) потреби за рахунок готівки, одержаної за допомогою електронного платіжного засобу.

Фізичні особи мають право здійснювати розрахунки готівкою:

1) із суб`єктами господарювання протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами - у розмірі до 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень уключно.

Платежі на суму, що перевищує 50 000 гривень, проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством України порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, шляхом переказу коштів із поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської фінансової установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку;

2) між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі до 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень уключно.

Платежі на суму, яка перевищує 50 000 гривень, здійснюються шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення та/або переказу коштів на поточні рахунки (у тому числі на депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті).

Розрахунки суб`єктів господарювання та фізичних осіб у разі їх здійснення готівкою без відкриття поточного рахунку шляхом унесення готівки до банків або небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, для подальшого її переказу на рахунки інших суб`єктів господарювання або фізичних осіб для платників коштів є готівковими, а для отримувачів коштів безготівковими.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що згідно інформації ДФС України у ТОВ «Бліц 2011» відсутні відкриті поточні банківські рахунки, усі операції, вчиненні з використанням реквізитів зазначеного підприємства є безоплатними та мають ознаки легалізації майна, отриманого злочинним шляхом.

Всього у період з 2016 року по теперішній час організована група осіб із використанням реквізитів фіктивного ТОВ «Бліц 2011» заволоділа 12 (дванадцятьма) об`єктами нерухомості. Зокрема, об`єктами які розташовані за наступними адресами:

1) АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Вказаний об`єкт нерухомості належав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору дарування від 15.03.2008 та перебував у іпотечному обтяжені ПАТ «Дельта Банк». У той же час, державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» ОСОБА_6 12.12.2007 на підставі листа ПАТ «Дельта Банк» від 15.10.2015 знято іпотечне обтяження з вищевказаного об`єкту нерухомого майна.

У подальшому, ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 право власності на вищевказану квартиру безоплатно переоформлено на ТОВ «Бліц 2011», яке у свою чергу 12.04.2018 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 безоплатно переоформлено за ОСОБА_8 .

2) АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01).

Вказаний об`єкт нерухомості належав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2007 та перебував у іпотечному обтяжені ВАТ КБ «Надра», а також обтяжений арештами на підставі постанов слідчих СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та СУ ГУМВС України в Одеській області. У той же час, приватним нотаріусом ОСОБА_7 05.08.2016 на підставі підроблених рішень Приморського районного суду м. Одеси від 18.07.2014 та 05.08.2016 по справі № 1522/19206/14 знято іпотечне обтяження та арешти з вищевказаного об`єкту нерухомого майна.

Згідно відповіді Приморського районного суду м. Одеси від 01.02.2019, у відповідності до відомостей автоматизованої системи Д-3 документообігу суду, обліково-статистична картка за справою № 1522/19206/14 не реєструвалася.

У подальшому, право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна № 1038 від 05.08.2016, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за ОСОБА_10 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_1 , виданий 22.12.1997 Київським РВ УМВС України в Одеській області.

У той же час, згідно даних Київського районного відділу у місті Одесі ДМС України в Одеській області паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_1 , виданий 22.12.1997 Київським РВ УМВС України в Одеській області з листопада 2014 року є втраченим, а останньому 02.12.2014 видано новий паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 .

Надалі, ОСОБА_10 06.09.2016 вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , безоплатно переоформлено за ТОВ «Бліц 2011», яке у свою чергу 21.11.2016 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 безоплатно переоформлено за ОСОБА_12 (1/2 частки) та ОСОБА_13 (1/2 частки).

Крім того, державним реєстратором Одеська філія ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_14 змінено загальну площу зазначеної квартири з 39,7 кв.м. до 85,8 кв.м. на підставі технічного паспорту та довідки від 20.04.2017, виданого ФОП « ОСОБА_15 ».

Крім того, під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 06.07.2020 проведено обшук в автомобілі «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_3 ,за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 58, у ході якого виявлено і вилучено «iPad Pro A1674 IMEI: НОМЕР_4 », який належить ОСОБА_16 .

Оглядом вказаного планшету «iPad Pro A1674 IMEI: НОМЕР_4 » встановлено, що ОСОБА_16 може бути причетний до заволодіння об`єктами нерухомого майна, розташованими за адресами: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) та АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, право власності на які були зареєстровані за ОСОБА_17 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_5 на підставі підроблених свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів.

Так, згідно відповіді Одеського державного нотаріального архіву № 3067/01-20 від 03.09.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_18 не посвідчувались свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_6 та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_7 .

Враховуючи вищевикладене, є достатньо підстав вважати, що за допомогою завідомо підроблених офіційних документів був скоєний злочин, а саме незаконне заволодіння майном АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

2.Обґрунтування поданого клопотання.
За обставинами даного кримінального провадження, вищевказаний об`єкт нерухомості є предметом кримінально протиправних дій, право власності на який є безпосереднім об`єктом правопорушення.
Крім того, щодо вказаних об`єктів нерухомого майна існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є доказом злочинів, тобто містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існує необхідність у їх збереженні, в тому числі з метою забезпечення в подальшому відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Більше того, є достатні підстави вважати, що за рішенням суду можливе застосування до вищевказаного нерухомого майна спеціальної конфіскації як заходу кримінально-правового характеру.
Таким чином, з метою забезпечення збереження доказів у кримінальному провадження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, приховування вищевказаного об`єкту нерухомості, а також з метою забезпечення можливості застосування спеціальної конфіскації, існує необхідність в накладені арешту у кримінальному провадженні на зазначений об`єкт нерухомості для забезпечення унеможливлення переходу майнових прав на зазначений об`єкти до третіх осіб або добросовісних вигодонабувачів.
Вартість майна, на яке належить накласти арешт є співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, адже саме зазначені об`єкти нерухомості є предметом злочинного посягання.
3. Позиції учасників з приводу порядку розгляду даного клопотання.
З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза відчуження зазначеного об`єкта нерухомості на інших осіб, розгляд даного клопотання сторона обвинувачення просить проводити без виклику особи, у володінні якої знаходиться майно, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.
Крім того, розгляд такого клопотання слідчий просить розглядати за відсутності представників сторони обвинувачення.

4. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

4.1. Щодо порядку розгляду даного клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відпоівідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Як вбачається з поданого клопотання, досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0004266 наявні достатні підстави вважати, що об`єктами майна, з клопотанням про накладення арешту на які сторона обвинувачення на теперішній час звертається до слідчого судді з даним клопотанням, ймовірно неправомірно заволоділи особи, на підставі підроблених правовстановлюючих документів.
З огляду на викладене, на думку слідчого судді доводи сторони обвинувачення в частині існування реальної загрози відчуження зазначених у клопотанні об`єктів нерухомості на користь інших осіб на теперішній час дійсно наявні, в зв`язку з чим, слідчий суддя вважає за можливе розгляд такого клопотання здійснити без виклику номінального власника такого майна.

Крім того, оскільки означеними нормами КПК України не передбачено заборони здійснювати розгляд клопотання про арешт майна за відсутності прокурора та слідчого, враховуючи при цьому наявність заяви слідчого про розгляд такого клопотання за його відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даного клопотання без вказаних осіб.
4.2. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ч. 4 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

П. п. 1, 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
4.3. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України.
Так, згідно клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, в рамках даного кримінального провадження у сторони обвинувачення наявні достатні підстави вважати, що за допомогою завідомо підроблених офіційних документів був скоєний злочин, а саме незаконне заволодіння майном АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101); АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), що може свідчити про те, що вказане майно відповідає категорії речових доказів, оскільки ймовірно, таке майно є об`єктом кримінально-протиправних дій.

Зокрема, згідно відповіді Одеського державного нотаріального архіву № 3067/01-20 від 03.09.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_18 не посвідчувались свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_6 та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_7 .

Крім того, на думку слідчого судді, на теперішній час з огляду на викладені у клопотанні обставини та специфіку кримінальних правопорушень, з приводу ймовірного вчинення яких на теперішній час здійснюється досудове розслідування, є достатні підстави вважати, що діючому власнику вказаного об`єкту нерухомості (громадянину ОСОБА_17 ) було відомо про відповідність такого майна ознакам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, більше того наявні достатні підстави вважати, що останній придбав таке майно за ціною, нижчою за ринкову вартість, або ж взагалі набув її безоплатно, що потребує подальшого детального дослідження в ході досудового розслідування.

В свою чергу, оскільки вказані об`єкти нерухомості могли бути одержані в результаті можливого вчинення кримінально-протиправних дій, могли бути об`єктом кримінально-протиправних дій, викладене свідчить про наявність також сукупності підстав та розумних підозр вважати, що таке майно може підлягати спеціальній конфіскації.

За таких обставин, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), а також забезпечення можливої спеціальної конфіскації (п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

4.4. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вищезазначені об`єкти нерухомості відповідають критеріям речових доказів (є доказом), а також можуть підлягати в подальшому спеціальній конфіскації.
При цьому, дане кримінальне провадження здійснюється в тому числі за фактом можливого незаконного заволодіння такими об`єктами нерухомості, відносно яких ймовірно здійснювалися незаконні реєстраційні дії.
Відтак, на думку слідчого судді, на теперішній час об`єктивно існує необхідність в запобіганні можливому подальшому переоформленню (відчуженню) таких об`єктів нерухомості. При цьому, відповідність наявності вказаного завдання арешту майна підтверджується знову ж таки, фактичними обставинами даного кримінального провадження, яке здійснюється за фактом можливого їх незаконного набуття у власність.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.
Відтак, з метою забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), й наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні предмети зокрема.
4.5. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зазначеної у клопотанні особи ( ОСОБА_17 ), пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а також забезпечити спеціальну конфіскацію, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу та забезпечення подальшої спеціальної конфіскації, неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, можливість застосування спеціальної конфіскації, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
4.6. Висновки слідчого судді.
За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого складу слідчої групи ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0004266 відомості про яке 20.08.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_7 , реєстраційний номер нерухомого майна 101, квартиру АДРЕСА_6 , реєстраційний номер нерухомого майна 101, із забороною відчуження, розпорядження та здійснення реєстраційних дій, які належать на праві власності ОСОБА_17 .
Ухвала слідчого судді підлягає виконанню слідчим слідчої групи в рамках кримінального провадження № 0004266, або відповідним процесуальним керівником (прокурором).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1