Ухвала
Іменем України
25 серпня 2020 року
м. Київ
Справа № 761/48554/18
Провадження № 51-3926 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить переглянути його в касаційному порядку, оскільки вважає, що воно постановлене з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на наступне.
Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Як убачається зі змісту копії оскаржуваного судового рішення, не погоджуючись з ухвалою слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, 11 лютого 2020 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просив, зокрема, вказану ухвалу слідчого судді скасувати. Суддя апеляційного суду, отримавши 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді, встановивши що апеляційна скарга ОСОБА_4 подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Враховуючи, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не входить до переліку ст. 307 КПК України, колегія суддів касаційного суду вважає, що суддя апеляційного суду обґрунтовано прийшов до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді, згідно з нормами ст. 309 КПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, та прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційного суду та вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відсутні.

Що стосується посилання ОСОБА_4 на Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(II)/2020 як на підставу для задоволення його вимог, оскільки цим рішенням визнано неконституційним положення ч. 3 ст. 307 КПК України в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, то колегія касаційного суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 91 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням. Водночас відповідно до ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто, раніше чинний закон перестає застосовуватись у кримінальному провадженні після набрання чинності новим законом. На відміну від кримінального (матеріального) закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.

Як убачається зі змісту ухвалу апеляційного суду вона постановлена 02 червня 2020 року, тобто до ухвалення Конституційним Судом України рішення від 17 червня 2020 року № 4-р(II)/2020, яким визнано положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що апеляційний суд правильно відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_4 було подано на судове рішення, яке відповідно вимог діючої норми кримінального процесуального закону, на момент вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, не підлягала апеляційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, колегія суддів касаційного суду вважає, що суд апеляційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження на вказану ухвалу слідчого судді, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи, що обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_4 не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому колегія судів касаційного суду вважає, що у відкритті касаційного провадження ОСОБА_4 необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3