УХВАЛА
Іменем України

21.12.2020 Справа №607/22270/20 Провадження № 1-кс/607/9218/2020

м. Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000657 від 28 листопада 2019 року про застосування запобіжного заходу у виді утримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
21 грудня 2020 року старший слідчий СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000657 від 28 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що групою слідчих Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000657 від 28 листопада 2019 року.
Так, слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що 28 листопада 2019 року приблизно о 19 год. 20 хв. водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Nissan» моделі «Primastar» державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобільною дорогою «Броди - Тернопіль» в напрямку м. Тернополя, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдавати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі за текстом ПДР України).
В цей час на проїзній частині дороги «Броди - Тернопіль», в межах населеного пункту с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, а саме: навпроти домогосподарства № 82 на вул. Гагаріна, на смузі руху, яка веде у напрямку м. Тернопіль, перебував пішохід ОСОБА_7 , який вів велосипед ліворуч від себе і був повернутий до автомобіля правою задньобоковою поверхнею тіла.
Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода ОСОБА_7 , водій ОСОБА_5 в порушення вимог п. 12.3 ПДР України негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_7 .
Після здійснення наїзду на потерпілого ОСОБА_7 водій ОСОБА_5 , будучи причетним до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог п. 2.10 ПДР України, достовірно знаючи, що потерпілий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження, розуміючи, що поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, та усвідомлюючи те, що вчинив, залишив без допомоги особу, маючи реальну можливість надати таку допомогу, не виконав свого обов`язку, покладеного на нього законом і загальновизнаними нормами моралі, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, та з метою уникнення відповідальності за скоєне з місця пригоди поїхав.
Унаслідок наїзду автомобілем марки «Nissan» моделі «Primastar», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження, а саме: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді переломів кісток склепінням та основи черепа, руйнування оболонки і речовини головного мозку, крововиливів під оболонки та у речовину головного мозку; закритий перелом кісток носа; закриту травму грудей у вигляді переломів грудної кістки, чисельний двобічних по кількох анатомічних лініях переломів ребер, крововиливів у плевру і тканину легень; закриті переломи правої плечової кістки, акроміального кінця лівої ключиці, проксимальних кінців лівих гомілкових кісток; розрив зчленування між тілами 4-го і 5-го грудних хребців; крововиливи у м`які тканини гомілок та кишеподібне розташування м`яких тканин у верхній третині лівої гомілки; рану в проекції лівого тім`яного горба; садна правої вушної раковини, лівої кісті, правого стегна, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких потерпілий ОСОБА_7 загинув на місці пригоди.
Таким чином між спричиненням ОСОБА_7 тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 2.3 (б, д), 12.3 ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких потерпілий загинув на місці пригоди.
Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000657 від 28 листопада 2019 року наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28 листопада 2019 року з додатками; вилученими під час огляду місця ДТП уламками від транспортного засобу; висновком експерта за результатами судово-медичної експертизи № 936; висновком експерта за результатами судової транспортно-трасологічної експертизи № 4.6-722/19 від 23 жовтня 2019 року; висновком експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 6/2-12/20 від 13 лютого 2020 року; висновком експерта за результатами судово-медичної експертизи № 20 від 11 березня 2020 року; висновком експерта за результатами судово-медичної експертизи № 21 від 13 березня 2020 року; показаннями свідка ОСОБА_8 ; показаннями потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом тимчасового доступу до інформації; протоколом обшуку від 13 березня 2020 року; протоколом огляду транспортного засобу після його вилучення під час обшуку від 13 березня 2020 року; заявою ОСОБА_5 ; показаннями свідка ОСОБА_10 ; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; показаннями потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 06 травня 2020 року; протоколом слідчого експерименту; масштабними схемами до протоколу проведення слідчого експерименту від 16 травня 2020 року; висновком експерта за результатами судової автотехнічної експертизи № 4/6-289/20 від 27 травня 2020 року.
Слідчий вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, підозрюваний має можливість для виїзду за кордон, має навички керування легковими та вантажними автомобілями, проживає в одному селі зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні, що свідчить про те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, і, перебуваючи на волі, не буде з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, належним чином виконувати процесуальні рішення у кримінальному провадженні, а також буде незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, та просив клопотання задовольнити повністю. Додатково зазначив, що ОСОБА_5 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю залишив місце події, а в подальшому з метою приховати обставини вчинення кримінального правопорушення відремонтував свій транспортний засіб. Також вказав, що при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 слід враховувати, що усі свідки в даному кримінальному провадженні проживають в одному селі з підозрюваним, а тому останній має можливість на них впливати.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 також просила задовольнити клопотання та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Щодо обставин повідомлення ОСОБА_5 про підозру у даному кримінальному провадженні пояснила, що останній не бажав прибувати у відділення поліції, на її телефонні дзвінки не відповідав. 17 грудня 2020 року слідчий зателефонувала ОСОБА_5 з іншого номеру та домовилась про зустріч у с. Біла Тернопільського району, де в подальшому під час цієї зустрічі повідомила про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. При цьому таке повідомлення відбулось з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України, так як ОСОБА_5 були роз`яснені його права та обов`язки та суть підозри. Проте ОСОБА_5 відмовився отримати примірник письмового повідомлення про підозру, що відбулось у присутності двох понятих та засвідчено їх підписами. Також слідчий зазначила, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 залишив місце пригоди, відремонтував свій транспортний засіб та не повідомив правоохоронні органи про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої сталась смерть потерпілого. Про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України стало відомо лише 13 березня 2020 року внаслідок слідчо-розшукових оперативних заходів.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора та вважає, що підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України не є обґрунтованою, а саме повідомлення вручене з порушенням вимог закону без участі адвоката. Разом з тим погодився, що підстав не отримувати таке повідомлення у ОСОБА_5 не було. Також захисник зазначив, що ОСОБА_5 дійсно є учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 листопада 2019 року, однак не є її винуватцем. Вказав, що ДТП відбулась у нічну пору доби та за несприятливих погодних умов, так як йшов дощ. Після даної пригоди пройшло вже більше року і ОСОБА_5 не переховувався від слідства, на свідків у даному кримінальному провадженні жодним чином не пливав, а також частково відшкодував потерпілій завдану матеріальну шкоду. За таких обставин захисник вважає, що ризики, зазначені слідчим у клопотанні, не є обґрунтованими, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного у даному кримінальному провадженні дієвим буде запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби або застава.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника. Додатково зазначив, що є приватним підприємцем та має у своїй власності приміщення магазину, яке здає в оренду. Отримані з такої оренди кошти є доходом, за який він живе сам та утримує свою сім`ю. Вказав, що місце пригоди залишив, тому що злякався та не усвідомлював, що робить, однак мав намір у подальшому з`явитися до правоохоронних органів.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши зміст клопотання, додані до нього документи та документи, надані у судовому засіданні стороною захисту, слідчий суддя доходить такого висновку.
Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).
Так слідчий суддя встановив, що групою слідчих Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000657 від 28 листопада 2019 року.
17 грудня 2020 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчується 17 лютого 2021 року.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та його причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28 листопада 2019 року з додатками; висновок експерта за результатами судово-медичної експертизи № 936 від 27 грудня 2019 року; висновок експерта за результатами судової транспортно-трасологічної експертизи № 4.6-722/19 від 23 грудня 2019 року; висновок експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи № 6/2-12/20 від 13 лютого 2020 року; висновок експерта за результатами судово-медичної експертизи № 20 від 11 березня 2020 року; висновок експерта за результатами судово-медичної експертизи № 21 від 13 березня 2020 року; показання свідка ОСОБА_8 ; протокол допиту потерпілих; протокол обшуку від 13 березня 2020 року; протокол огляду транспортного засобу від 13 березня 2020 року; показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 ; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 06 травня 2020 року; висновок експерта за результатами судової автотехнічної експертизи № 4/6-289/20 від 27 травня 2020 року.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

В обґрунтування клопотання та застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що ризик, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не є доведеним прокурором належними та допустимими доказами. Дійсно, відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, передбачає лише позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду, а відтак і суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Разом з тим такий ризик спростовується тривалістю даного кримінального провадження, а саме більше року, та тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , хоча і залишив місце події після дорожньо-транспортної пригоди, однак після встановлення органами досудового розслідування про його причетність до даного кримінального правопорушення жодним чином не переховувався та не уникав слідства. Також слідчий суддя враховує особу підозрюваного та наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, зокрема, що останній має постійні місце проживання та дохід, одружений, має престарілих матір та бабусю, за якими здійснює догляд, та позитивно характеризується за місцем проживання.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та/або суду не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не може покладатись в основу рішення про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні слідчий суддя зазначає таке.

Так, ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування.

Як вбачається з доданих до клопотання документів, свідками у даному кримінальному провадженні є жителі с. Ігровиця Тернопільського району Тернопільської області, в якому також проживає і підозрюваний. Більше того, як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_5 з цими свідками добре знайомий та перебуває у дружніх відносинах. Вказані обставини дають слідчому судді підстави вважати, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на свідків у непередбачений законом спосіб.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є необхідним застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу. Разом з тим слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, також буде достатнім для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому слідчий суддя так само відхиляє і доводи сторони захисту щодо того, що дієвими у даному кримінальному провадженні будуть домашній арешт у нічний період доби чи застава, так як жоден з цих запобіжних заходів не зможе перешкодити підозрюваному спілкуватись зі свідками у цьому кримінальному провадженні та незаконно на них впливати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що єдиним дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти наявним у цьому кримінальному провадженні ризикам є цілодобовий домашній арешт. При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і зважаючи, що підозрюваний є приватним підприємцем, який отримує дохід саме від здачі в оренду свого нерухомого майна, важких хвороб, які б потребували стаціонарного чи денного амбулаторного лікування, не має, доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Також на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000657 від 28 листопада 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому ж кримінальному провадженні; здати на зберігання до органів досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Дія ухвали закінчується 09 лютого 2021 року о 23 годині 59 хвилин.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_5 зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_5 .
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1