Номер провадження: 11-кп/813/2183/20
Номер справи місцевого суду: 523/4047/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2020 року про продовження йому строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №90004389 від 05 серпня 2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2020 року ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 23 листопада 2020 року. В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 051 000 гривень та у разі внесення застави, на обвинуваченого покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що у даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, які виправдовують його подальше тримання під вартою.

Зазначив, що він не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також впливати на свідків у кримінальному проваджені, оскільки на теперішній час вони вже були допитані судом.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року положення ч.2 ст.392 КПК України щодо неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України, у зв`язку з чим ухвала Суворовського районного суду м.Одеси від 25 вересня 2020 року підлягає апеляційному оскарженню.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Суворовському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №90004389 від 05 серпня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 р. (далі - Рішення) зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене ч.2 ст.392 КПК України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Разом з тим, на час розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2020 року, на виконання Рішення, будь-яких змін до КПК України, які б визначали процедуру розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції щодо застосування запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження по суті, не внесені.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24) ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового розгляду та на підставі оцінки доказів, перевірених в порядку статей 89, 94 КПК України, які на момент застосування запобіжного заходу дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення по суті, оскільки, крім обвинувального акту, копії оскарженої ухвали суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має передбачених законом підстав для дослідження будь-яких доказів у кримінальному провадженні.

Окрім того, відповідно до п.13) ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України.

Оскарженою ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_8 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1), 3), 4) ч.1 ст.177 КПК України і на сьогоднішній день жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Так, на теперішній час у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №90004389 судом першої інстанції не здійснені всі процесуальні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження.
Разом з тим, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.
Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому існує ризик, що він може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Разом з тим Європейський суд з прав людини в рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Окрім тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому апеляційний суд бере до уваги і інші обставини, передбачені ст.178 КПК України.
Так, апеляційний суд враховує, що до затримання ОСОБА_8 не був зареєстрований та не проживав на території м. Одеси.
В судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що ОСОБА_8 намагався впливати на потерпілого.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги характер та обставини злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , а саме те, що останні шляхом інсценування суїциду потерпілої, намагався таким чином знищити, спотворити сліди вчиненого злочину та уникнути кримінальної відповідальності.
За таких обставин поза розумним сумнівом у даному кримінальному провадженні не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1), 3), 4) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може здійснити спроби переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності, впливати на потерпілого та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження обставин кримінального провадження, з урахуванням даних, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
З огляду на викладене, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_11 , а суд першої інстанції дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження застосування саме до нього такого запобіжного заходу.
Пунктом 1) ч.1 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 25 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №90004389 від 05 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3