Справа № 278/694/20
В И Р О К
Іменем України

03 вересня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою спеціальною освітою, працюючої овочницею у ТОВ «Овочевий комбінат Станишівка», заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, внутрішньої переміщеної особи, мешканки АДРЕСА_2 , не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК),
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_3 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, учасника АТО, мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 185 КК,
в с т а н о в и в:

25 січня 2020 року близько 20 години ОСОБА_4 перебував разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 та знайомою ОСОБА_6 за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , де на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт у ОСОБА_5 , ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої, в ході якого у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій умисел, у цей же час та місці ОСОБА_5 підійшла до ОСОБА_6 , яка в той час сиділа на дивані, та нанесла їй один удар правим кулаком та один удар лівим кулаком в область лівого ока, а також два удари кулаком в область голови останньої, після чого нанесла один удар ногою в область грудної клітки ОСОБА_6 .
Присутній при зазначених діях ОСОБА_4 вирішив приєднатись до ОСОБА_5 та спричинити ОСОБА_6 тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та наніс їй близько п`яти ударів правим кулаком в область голови і шиї. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_4 взяв ОСОБА_6 правою рукою за коси, стягнув з дивану та кинув на підлогу на правий бік, після чого наніс ще два удари ногою в область грудної клітини та лівого боку тулуба.
Зазначеними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_4 умисно спричинили ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді обширних синців на обличчі, голові, обох вушних раковинах, шиї, грудній клітці, правій молочній залозі, спині, обох верхніх кінцівках, крововиливів в білковій оболонки обох очей, струсу головного мозку.
Крім того, у цей же день та місці у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме коштів, які належать ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій умисел, у цей же день близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні кімнати вказаного будинку, скориставшись тим, що ОСОБА_6 після спричинених ударів знаходиться в іншій кімнаті, та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з кишені пальто, яке належить ОСОБА_6 , таємно викрав кошти в сумі 1300 грн., якими розпорядився на власний розсуд
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вину в інкримінованих діяннях визнали повністю, підтвердили вищенаведені обставини, у вчиненому каються. Обвинувачений ОСОБА_4 додатково показав, що причиною конфлікту із ОСОБА_6 стало невиконання останньою домовленості щодо догляду за їхнім малолітнім сином внаслідок зловживання потерпілою спиртним. Додав, що після цього конфлікту ОСОБА_6 , яка проживала за домовленістю у обвинувачених, пішла з їхнього житла, не бажала контактувати із обвинуваченими, у зв`язку з чим він не зміг повернути їй викрадені гроші.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки обвинувачена ОСОБА_5 давати показання відмовилась.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 125 КК як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а діяння ОСОБА_4 ще й за ч. 1 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК, є кримінальним проступком проти здоров`я людини, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК, є умисним корисливим кримінальним проступком, обвинувачений вчинив один епізод такого діяння.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не судимі, перебувають у спільному шлюбі, мають на утриманні малолітнього сина (2017 р.н.), за місцем проживання характеризуються нейтрально. ОСОБА_5 працює, перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб. ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, учасник бойових дій на Сході України, за що має державні нагороди.
Обставинами, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставиною, що обтяжує їм покарання, суд на підставі п. 6 ч. 1 ст. 67 КК визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки на момент вчинення вищевказаних діянь потерпілій ОСОБА_6 було 62 роки, і ця обставина усвідомлювалась обвинуваченими.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченої ОСОБА_5 , зокрема, її офіційне працевлаштування, наявність однієї обтяжуючої та двох пом`якшуючих покарання обставин, позицію державного обвинувача, суд дійшов висновку, що покаранням, достатнім для виправлення обвинуваченої, буде штраф.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність однієї обтяжуючої та двох пом`якшуючих покарання обставин за обома кримінальними правопорушеннями, позицію державного обвинувача, суд призначає ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 125 КК у виді штрафу, за ч. 1 ст. 185 КК також у виді штрафу в розмірі, визначеному санкцією в редакції, чинній на момент вчинення діяння. Враховуючи однаковість за суворістю призначених покарань, суд вважає за доцільне на підставі ч. 1 ст. 70 КК при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом часткового складання призначених покарань, що буде достатнім як для виправлення обвинуваченого, так і для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 суми викрадених коштів, визнаний обвинуваченим, виходячи з принципу змагальності, суд задовольняє в повному обсязі.
Даних про процесуальні витрати та речові докази матеріали провадження не містять.
Підстав для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить одну тисячу сто дев`яносто гривень.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 185 КК, та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 125 КК у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить одну тисячу триста шістдесят гривень;
за ч. 1 ст. 185 КК у виді штрафу в розмірі дев`яносто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить одну тисячу п`ятсот тридцять гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить одну тисячу сімсот гривень.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не обирати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 1300 (одну тисячу триста) гривень майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, а також направити потерпілій не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1