УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погодженого з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької обл., тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 13.11.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004283, -
В С Т А Н О В И В:
31 грудня 2020 року старший слідчий слідчого управління ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи подане клопотання слідчий зазначив, що слідчим управлінням ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0004283 від 13.11.2020 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.
Слідчий вважає за необхідне вирішити питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, ризики, які враховувались раніше судом не змінилися та не зменшились, менш суворіший запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам, щодо переховування від суду, знищення речових доказів та можливого впливу на свідків.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали з підстав викладених в ньому та просили його задовольнити.
Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилався на недоведеність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також на відсутність обставин на підтвердження ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для продовження діючого запобіжного заходу, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання.
За таких обставин, захисник просить змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, який, на його думку, забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
У судовому засіданні підозрюваний підтримав позицію захисника та просив у задоволенні клопотання відмовити.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0004283 від 13.11.2020 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.
13.11.2020 ОСОБА_6 на підставі ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.
13.11.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.
14.11.2020 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/19977/20 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

04.01.2021 ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004283 від 13.11.2020 до п`яти місяців.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У свою чергу, відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та встановлена слідчим суддею в ухвалі Святошинського районного суду м. Києва від 14.11.2020.
Водночас, при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та відсутність обставин, які є підставою для застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Зазначаючи про наявність ризиків та необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор зазначає:
-переховування від органу досудового розслідування та/або суду, що обґрунтовується тим, що після вчинення особливо тяжкого злочину, ОСОБА_6 мав намір покинути місце злочину, але швидкими діями інших патрулів, які здійснювали патрулювання Святошинського району м. Києва вдалось можливим затримати підозрюваного ОСОБА_6 ;
-знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що під час досудового розслідування тривають слідчі (розшукові) дії, які спрямовані на встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, та всі знаряддя злочину і речові докази на даний час не вилучено, а тому перебуваючи на волі підозрюванийможе вчиняти дії, які будуть спрямовані на знищення тих чи інших речових доказів, що можуть мати значення для провадження, тобто наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

-вплив на потерпілого, свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 вчинивзлочин із застосуванням насильства відносно потерпілого, а також тим, що усі свідки та потерпілий у судовому засіданні не допитані, а тому підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків або іншого підозрюваного з метою зміни показань для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності;
-продовження вчинення кримінальних правопорушень, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 вже притягався до відповідальності за вчинення подібних кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються і на даний час, що свідчить про те що останній на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий кримінально караний злочин. Таким чином, обґрунтованим також існує ризик того, що перебуваючи під іншим запобіжним заходом може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, вказує на те, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зумовлена складністю даного кримінального провадження та тим, що 11.01.2021 спливає строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, у зв`язку з необхідністю проведення значної кількості слідчих (розшукових) дій та прийнятті процесуальних рішень, зокрема:

- призначити судово-медичну експертизу з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого ОСОБА_11 ;
- призначити судово-медичну експертизу з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень виявлених у підозрюваного ОСОБА_9 ;
- завершити проведення судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи по одягу ОСОБА_11 ;
- завершити проведення трьох судових балістичних експертиз;
- завершити проведення експертизи документів, які були вилучені в ході затримання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ;
- завершити проведення молекулярно-генетичних та дактилоскопічних експертиз;

- завершити проведення телекомунікаційної експертизи;

- завершити проведення тимчасових доступів до речей і документів, відповідно до ухвал слідчих суддів про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні операторів мобільного зв`язку;

- здійснити детальний аналіз вилученої за результатами проведення тимчасового доступу інформації про абонентські з`єднання абонентів;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких виникне в ході досудового розслідування.
Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
Суд приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися від суду та незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_6 на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Суд оцінює наявність ризику можливості переховування підозрюваного від суду (продовження існування цього ризику), як цілком ймовірний, з огляду на додані до клопотання прокурора матеріали, при цьому враховуючи також тяжкість можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду.
Ризик переховування від правосуддя обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Вказане зазначено у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.
Одночасно у клопотанні сторони обвинувачення зазначено про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що вказаний ризик хоч і мінімальний, проте продовжує існувати, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування наразі проводиться комплекс слідчих (розшукових) дій для зібрання достатньої кількості доказів у кримінальному провадженні на підтвердження або спростування обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Разом з тим, суд приходить до висновку, що наведений у клопотанні прокурора ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо: можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, не знайшов свого підтвердження.
Так, необґрунтовані ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, не можуть бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на підтвердження чого Європейський суд з прав людини у справі «Мхітарян проти Російської Федерації», зазначив, що «на національній владі лежить обов`язок встановити існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою. Перекладання на затриману особу тягаря доведення цих аргументів рівносильне скасуванню правила ст. 5 Конвенції, яка оголошує взяття під варту винятком з права на свободу, яке допустимо тільки в суворо визначених обставинах».
Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , суд враховує його вік та стан здоров`я, те, що він офіційно не працює, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, віднесених, відповідно до положень ст. 12 КК України до категорії тяжких та особливо тяжких, санкцією найтяжчого з них передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічним позбавленням волі, слідчий суддя приходить до висновку, що є обґрунтованими доводи прокурора про необхідність продовження запобіжного заходу.
Суд зазначає, що доказів на підтвердження наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, наявності у нього утриманців і постійного місця роботи стороною захисту суду не надано.
За таких обставин, враховуючи існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного (ризиків можливості переховуватися від суду та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення) та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваного; його репутацію; його майновий стан; відсутність доказів на підтвердження наявності у нього міцних соціальних зв`язків, утриманців і постійного місця роботи, суд вважає, що підозрюваному можливо продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.
При цьому, існують передбачені законом підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування до 60 днів, без визначення розміру застави, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та погрозою його застосування.
Крім іншого, слідчим суддею враховується, що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Приймаючи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 2, 7, 8, 22, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , погодженого з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначити тривалістю до 05 березня 2021 року включно.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1