Справа № 314/2377/20
Провадження № 1-кп/314/228/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2021 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м.Вільнянськ кримінальне провадження за №0000581, внесене до ЄРДР 26.07.2019, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.192 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого (Дніпровської міської ради) ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження №0000581, внесене до ЄРДР 26.07.2019 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, та ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27 ч.2 ст.375, та ч.2 ст.192 КК України.

Під час проведення підготовчого судового засідання кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000581 від 26.07.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, та ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.27 ч.2 ст.375 КК України, було закрито ухвалою суду на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України. Розгляд кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.192 КК України було продовжено.

До суду в підготовчому судовому засіданні надійшло клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.192 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження.

У клопотанні сторона захисту вказала, що ОСОБА_3 не визнає себе винуватою у вчинені інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, вважає її кримінальне переслідування пов`язаним з її діяльністю як адвоката, однак, оскільки строки давності притягнення до відповідальності пройшли, то ОСОБА_3 не заперечує проти звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї. Також захисник послався на те, що з обвинувального акту вбачається, що датою начебто вчиненого ОСОБА_3 інкримінованого їй злочину за ч.2 ст.192 КК України є 21.03.2016, у зв`язку із чим строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.192 КК України закінчився 21.03.2019. Вказав, що реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження не містить у собі відомостей про те, що строк давності, встановлений ст. 49 КК України, будь-яким чином призупинявся або переривався.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання свого захисника та пояснила, що не визнає себе винуватою у вчинені інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, вважає, що обвинувачення не доведено. Також додала, що оскільки строки давності притягнення до кримінальної відповідальності сплили, то вона не заперечує проти звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно неї.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання, оскільки вважає, що таке клопотання може бути предметом розгляду після призначення кримінального провадження до судового розгляду, після оголошення обвинувального акту. Вирішення питання на цій стадії порушує завдання кримінального закону, визначеного в ст.2 КК України.

Також, зазначив, що дане кримінальне провадження повинно бути призначено до судового розгляду, жодних обставин, які б заважали цьому, відсутні.

Представник потерпілого в підготовчому судовому засіданні підтримав думку прокурора.

Заслухавши сторони кримінального провадження та представника потерпілого, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до відповідальності за ч.2 ст.192 КК України та закриття вказаного кримінального провадження, виходячи з такого.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.192 КК України, яке мало місце 21.03.2016.

В силу ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Отже, суд застосовує норми матеріального права станом 21.03.2016 у редакції КК України станом на 18.03.2016.

Так, санкція ч.2 ст.192 КК України (в редакції станом на 18.03.2016) передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України (в редакції станом на 18.03.2016) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення за ч.2 ст.192 КК України (в редакції станом на 18.03.2016) відносилось до злочинів невеликої тяжкості.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції станом на 18.03.2016), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

За ч.2 ст.192 КК України (в редакції станом на 18.03.2016) строк в порядку ст.49КК України (в редакції станом на 18.03.2016) становить 3 роки, який сплив 21.03.2019.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції станом на 18.03.2016), за ч.2 ст.192 КК України (в редакції станом на 18.03.2016) сплив, що є наслідком звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Обставин, визначених ч.ч.2,3 ст.49 КК України (в редакції станом на 18.03.2016), що впливають на перебіг строку давності судом не встановлено, обвинувачена від суду не переховувалася, сторона обвинувачення про наявність зазначених обставин суд не повідомляла, реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 переховувалася від органів слідства під час досудового розслідування, а обвинувальний акт не містить відомостей про те, що обвинувачена була засуджена за інші злочини після того, як їй було інкриміновано злочин, передбачений ч.2 ст.192 КК України.

Також, суд враховує правову позицію, викладену в постанові від 11 листопада 2020 року по справі №455/229/17 (провадження № 51-3298км20), в якій Верховний Суд наголосив, що: «твердження про неможливість застосувати звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності через те, що обвинувачена не визнала своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення також не ґрунтується на вимогах закону. Дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України».

Аналогічна за змістом позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року по справі №509/4247/17 (провадження №51-5696ск20).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові по справі № 598/1781/17 від 17 червня 2020 року звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к вказав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ним своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відтак, при закритті провадження по даній справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини ОСОБА_3 судом не вирішується. Така правова позиція узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі Грабчук проти України від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

При цьому суд також враховує, що питання, передбачені ч.1ст.368 КПК України, а саме: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інше не підлягають з`ясуванню в судовому засіданні під час вирішення клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, так як ці обставини можуть бути вирішені лише при ухваленні вироку після розгляду справи по суті.

З огляду на вищевказане, заперечення прокурора про необхідність встановлення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, до прийняття рішення про закриття справи за строками давності, є безпідставними, оскільки, згідно вимог Закону України про кримінальну відповідальність (ст. 74 КК України), лише у випадку, коли особа заперечує проти закриття справи з нереабілітуючих підстав, якою є і закінчення строків давності, суд, за наявності до того підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284, ч. 4 ст.286 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у тому числі у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Кримінальним процесуальним законодавством України, зокрема п.2 ч.3 ст.314 КПК України, передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.192 КК України в кримінальному провадженні №0000581, внесеному до ЄРДР 26.07.2019 року, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

З обвинувального акту також вбачається, що у кримінальному провадженні №0000581 розмір витрат на залучення експертів складає: 19 306,95 гривень. Відповідно до вимог ст. 122 КПК України, витрати пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі статтею 124 КПК України. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи, здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту). Натомість, у разі прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності, судові витрати з неї не стягуються (постанова ВС ККС від 03.06.2020 року № 712/1710/19). Як вбачається з практики Верховного суду, суд, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, повинен вирішити дане питання, поклавши судові витрати на державу.

Питання про долю речових доказів та документів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.12,49 КК України, п.1 ч.2 ст.284,285, ч.4 ст.286, ст.288, п.2 ч.3 ст.314, ст.ст. 350,369-372,376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції станом на 18.03.2016) та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за інкримінований їй злочин, передбачений ч.2 ст.192 Кримінального кодексу України, в кримінальному провадженні №0000581, внесеному до ЄРДР 26.07.2019, на підставі п.2 ч.1 ст.49 Кримінального кодексу України (в редакції станом на 18.03.2016), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000581, внесене до ЄРДР 26.07.2019, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.192 Кримінального кодексу України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України.

Витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 19 306,95 гривень, віднести на рахунок держави.

Після набрання ухвалою законної сили, оригінали документів які були вилучені за переліком, вказаним у реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000581, - повернути їх законним володільцям, у яких такі документи були вилучені.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 25.01.2021 о 14-45 год.

Суддя: ОСОБА_1
25.01.2021