ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1255/20 Справа № 188/1190/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
власників майна ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року частково задоволено клопотання прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури про арешт тимчасово вилученого майна та для забезпечення збереження речових доказів накладено арешт шляхом заборони власникам та особам, у володінні або на зберіганні яких знаходяться вказані речі, їх використання, розпорядження ними, зокрема: відчуження будь-яким способом, крім використання для проведення процесуальних дій, на вугілля в кількості 483 кг, що знаходиться у напівпричепі марки ВОDEX модель KIS 3W АЕ 7045 ХК в с. Самарське, по вул. Центральна, 53, Петропавлівського району, Дніпропетровської області та вугілля в кількості 30650 кг, що зберігається на території філії соцвугілля ПРАТ ДТЕК Павлоградвугілля у с. Миколаївка, по вул. Першотравнева, 1 М, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту, для забезпечення вказаних речових доказів.
Визначено місце зберігання арештованого майна, а саме вугілля в кількості 483 кг та 30650 кг, територію Першотравенської дільниці філії соцвугілля ПРАТ ДТЕК Павлоградвугілля у с. Миколаївка, по вул. Першотравнева 1 М, Петропавлівського району, Дніпропетровської області.
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовлено.
Рішення обґрунтовано тим, що в клопотанні не визначено статус осіб, на майно яких, планується накласти арешт, відсутнє підтвердження того, що у даному кримінальному провадженні комусь з власників вилученого майна пред`явлено підозру. Власники майна, на яке прокурор прохає накласти арешт не зазначені навіть у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань. У витягу вказано, що було виявлено двох невстановлених осіб чоловічої статі, які за допомогою техніки завантажували вугілля.
Враховуючи наведене слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на вилучено майно власниками якого є ОСОБА_7 та ОСОБА_9 слід відмовити як передчасно поданого.
Вирішуючи питання щодо накладення арешту на вилучене вугілля слідчий суддя врахував, що у клопотанні визначений власник цього майна, а саме ПРАТ Придніпровська залізниця, вугілля вагою 483 кг та 30 650 кг визнане речовим доказом, про що слідчий вказав у постанові від 27.08.2020 року. Частина вугілля, 483 кг, зберігається на цей час у напівпричепі марки ВОDEX модель KIS 3W д.н. НОМЕР_1 , вугілля в кількості 30650 кг зберігається на території філії соцвугілля ПРАТ ДТЕК Павлоградвугілля і передане на зберігання, на підставі розписки, ОСОБА_10 , і тому вважав за необхідне в цій частині клопотання задовольнити.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на майно, вилучене під час огляду, шляхом заборони ОСОБА_7 на відчуження, розпорядження та користування на майно, а саме на:
- автомобіль марки МАN ТGХ 18.440 д.№ НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб МАN ТGХ 18.440 д.№ НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що зберігається на території ФОП Садовий за адресою: АДРЕСА_2 ;
- напівпричіп марки ВОDЕХ модель КІS 3W д.№ НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що зберігається на території ФОП Садовий за адресою: АДРЕСА_2 до прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені та/або скасування арешту, для забезпечення збереження вказаних речових доказів та засобів вчинення злочину.
Накласти арешт, шляхом заборони власнику ОСОБА_9 та користувачу ОСОБА_8 на відчуження, розпорядження та користування на майно, а саме на:
- трактор Білорус-892 д.№ НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 належить ОСОБА_9 , та перебуває у користуванні ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що зберігається за адресою: АДРЕСА_2 до прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені та/або скасування арешту, для забезпечення збереження вказаних речових доказів та засобів вчинення злочину.
Накласти арешт, шляхом заборони власнику та іншим особам на відчуження, розпорядження та користування на майно, а саме на:
- вугілля в кількості 483 кг, що знаходиться у напівпричепі марки ВОDЕХ модель КІS ЗW д.№ НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_7 , та зберігається на території ФОП Садовий за адресою: АДРЕСА_2 ;
- вугілля з земельної ділянки розміщеної на південній околиці від вулиці Польова, с.Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, в кількості 30 650 кг., що зберігається на території Першотравенської дільниці філії соцвугілля ПРАТ ДТЕК Павлоградвугілля, за адресою: вул. Першотравнева, 1М, с.Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області до прийняття остаточного рішення у кримінальному проваджені та/або скасування арешту, для забезпечення збереження вказаних речових доказів та засобів вчинення злочину.
Визначити місце зберігання арештовано майна, а саме:
- автомобіль марки МАN ТGХ 18.440 д.№ НОМЕР_2 з причепом ВОDЕХ модель КІS ЗW д.№ НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_7 з вугіллям в кількості 483 кг за адресою: вул. Центральна, 53, с. Самарське, Петропавлівського району, Дніпропетровської області на території ФОП Садовий;
- трактор Білорус-892 д.№ НОМЕР_5 за адресою: вул. Соборна, 3, смт.Петропавлівка, Дніпропетровської області, на території Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області;
- вугілля з земельної ділянки розміщеної на південній околиці від вулиці Польова, с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, в кількості 30 650 кг, за адресою: вул. Першотравнева, 1М, с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області на території Першотравенської дільниці філії соцвугілля ПРАТ ДТЕК Павлоградвугілля.
Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається на те, що під час ухвалення судового рішення слідчий суддя керувався нормами Закону, який зазнав суттєвих змін, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення.
Вказує, що в ході огляду, який був проведений у період часу з 22:20 год. по 23:10 год. 26.08.2020 року встановлено, що на земельній ділянці, яка розміщена на південній околиці від вулиці Польова, с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області за кермом автомобіля МАN ТGХ 18.440 д.№ НОМЕР_2 з напівпричепом д.№ НОМЕР_1 був ОСОБА_7 , мешканець с. Самарське, Петропавлівського району, за кермом трактору МТЗ д.№ НОМЕР_5 був ОСОБА_8 мешканець АДРЕСА_3 , які здійснювали навантаження вугілля з купи у напівпричіп д.№ НОМЕР_1 . У напівпричепі було виявлено 483 кг вугілля, а у купі вугілля біля транспортних засобів було виявлено 30 650 кг. У зв`язку з тим, що власниками вказаних транспортних засобів на час огляду будь-яких документів надано не було, тому слідчим зазначено марку транспортних засобів зі слів користувачів, про що було зазначено як у протоколі огляду місця події так і у постанові про визнання речовими доказами. Про назву трактора Білорус-892 як трактор МТЗ вказано у поясненні ОСОБА_8 . У подальшому власниками транспортних засобів було надано документи на транспортні засоби. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 транспортний засіб МАN ТGХ 18.440 д.№ НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 напівпричіп марки ВОDЕХ модель КІS ЗW д.№ НОМЕР_1 належать ОСОБА_7 . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 трактор марки Білорус-892 д.№ НОМЕР_5 належить ОСОБА_9 . Походження даного вугілля ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не пояснили. Тобто вилучені транспортні засоби та вугілля у відповідності до вимог ст.ст.167-169 КПК України є тимчасово вилученим майном.
Зазначає, що слідчим суддею відмовлено в накладенні арешту на вказані транспортні засоби посилаючись на передчасність подання клопотання прокурором, проте з ухвали слідчого судді не зрозуміло, у який строк необхідно було звернутись з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Крім того вказує, що слідчим суддею у резолютивній частині ухвали взагалі не зазначено яке майно та кому необхідно повернути.
Під час апеляційного перегляду справи, прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
Власники майна ОСОБА_7 та ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
В судових дебатах підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вимогами ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. .
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини колегія суддів застосовує Конвенцію Про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах Амюр проти Франції, Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції).
При цьому, частина 2 зазначеної статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В свою чергу, п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про арешт майна, дотримався зазначених вимог закону в повному обсязі.
Зі змісту клопотання вбачається, що прокурор просив накласти арешт на автомобіль марки МАN ТGХ 18.440 д.н. НОМЕР_2 , причеп ВОDЕХ модель КІS ЗW д.№ НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_7 та трактор Білорус-892 д.№ НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 належить ОСОБА_9 , та перебуває у користуванні ОСОБА_8 , з метою збереження речових доказів та засобів вчинення злочину.
Зі змісту клопотання про накладення арешту на майно, витягу з ЄРДР та інших матеріалів провадження видно, що Петропавлівським ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000436 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
26.08.2020 року о 21 год. 45 хв. було виявлено двох невстановлених осіб чоловічої статі на південній околиці від вул. Польова, с. Миколаївка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, які за допомогою автомобіля марки МАN ТGХ 18.440 д.№ НОМЕР_2 з причепом д.№ НОМЕР_1 та трактору МТЗ д.№ НОМЕР_5 вантажили вугілля, яке знаходилось у полі по даній вулиці в кількості приблизно 10-15 т, та яке було викрадене зі станції Миколаївка-Донецька внаслідок чого спричинили майнової шкоди ПрАТ Придніпровській залізниці на суму, яка встановлюється.
Постановою слідчого від 27.08.2020 року вказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи матеріали провадження колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі Смирнов проти Росії було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як вбачається з наданих матеріалів, статусу осіб, на майно яких планується накласти арешт не визначено та підтвердження того, що у даному кримінальному провадженні комусь із власників вилученого майна пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України органом досудового розслідування не надано.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на вилучене у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 майно.
Доводи прокурора про те, що вказаний автомобіль з причепом та трактор є засобами вчинення злочину, а також зберегли на собі його сліди, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
Що стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді в частині відмови в накладенні арешту на вилучене у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 майно, то вони є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2020 року про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4