Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

21 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2019 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0003439 від 08 червня 2019 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ростов-на-Дону, Ростовської області Росія, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 6908 (шість тисяч дев`ятсот вісім) гривень 44 копійки.
Судом вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.
За вироком суду ОСОБА_6 , 07 червня 2019 року, приблизно о 18 год. 00 хв., керуючи автомобілем Тоуоtа Avensis Verso D4D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. У. Самчука зі сторони вул. Князя Володимира-вул. Грушевського в напрямку вул. Гагаріна на перехресті вул. Уласа Самчука-Гагаріна в м. Рівне, навпроти будинку № 3 по вул. Уласа Самчука в м. Рівне, повертаючи ліворуч на вул. Гагаріна, в порушення вимог п. п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - Правила дорожнього руху), перед початком руху та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, перед поворотом ліворуч не дав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем Меrсеdes-Веnz Vito, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , що рухався по рівнозначній дорозі по вул. Уласа Самчука зі сторони вул. Грушевського в зустрічному напрямку прямо та не мав технічної можливості уникнути зіткнення.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я.
Порушення ОСОБА_6 п. п. 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху, які передбачають, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.
Тобто, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, покликається на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_6 внаслідок м`якості.

ОСОБА_7 вказує, що судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, що характеризується підвищеним рівнем та ступенем суспільної небезпеки, та наслідки, які заподіяні злочином, а також особу винного, оскільки, на думку потерпілого, злочин вчинено з самовпевненістю щодо дій і наслідків, протиставлення себе суспільству та іншим особам.

Вказує, що судом при обранні міри покарання не враховано в повні мірі те, що ОСОБА_6 , визнаючи вину, не відшкодував потерпілому ні матеріальної, ні моральної шкоди і не намагався це зробити.

Вважає, що щирість каяття обвинуваченого, про яке вказав суд у вироку, викликане лише з метою уникнення реальної суворості можливого покарання за вчинені дії та в будь-якому разі зменшення такого покарання.

При обранні міри покарання ОСОБА_6 суд не врахував думку потерпілого, який просив призначити ОСОБА_6 максимальну міру покарання, передбачену санкцією ч.1 ст. 286 КК України.

Просить скасувати вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України в частині призначеного покарання. Ухвалити вирок, яким призначити ОСОБА_6 максимальну міру покарання, передбачену санкцією ч.1 ст. 286 КК України із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого ОСОБА_7 і його представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу потерпілого та просив скасувати вирок суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, перевіривши вирок суду в межах доводів апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Вищезазначені вимоги кримінального процесуального законодавства при ухвалені вироку щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції дотримані не були.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема із журналу судового засідання (Т.№2, а.с.23-25), 11 листопада 2019 року суд першої інстанції, надавши обвинуваченому останнє слово, о 15:06:42 видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, що відповідає і запису судового засідання за 11 листопада 2019 року.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області датований 12 листопада 2020 року (Т.№ 2 а.к.п.27-29).
Згідно зі статтею 129 Конституції України гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією з основних засад судочинства. Зазначений конституційний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.
Положеннями ч.5 ст.27 КПК України передбачено, що під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з вимогами ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.
Відповідно до ст. 108 КПК України під час судового засідання ведеться журнал судового засідання.
Технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове засідання (після виходу суду із нарадчої кімнати) від 12 листопада 2020 року та журнал судового засідання за 12 листопада 2020 року, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Натомість в матеріалах кримінального провадження наявна лише довідка секретаря судового засідання, що станом на 09 год. 00 хв., 12 листопада 2019 року, для оголошення вироку учасники судового розгляду не з`явились, відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України технічна фіксація судового процесу не здійнювалась. Про дату, час та місце оголошення судового рішення учасники судового розгляду повідомлені належним чином (що не вбачається з технічного запису судового процесу за 11 листопада 2019 року).
В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_7 та його представник зазначили, що при проголошенні вироку не були присутні.
Обвинувачений ОСОБА_6 ствердив, що оскаржуваний вирок суду судом першої інстанції не оголошувався.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявний журнал підготовчого судового засідання від 11 вересня 2019 року (Т.№2, а.с.18-19), в якому прийнято рішення про призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, про що свідчить наявна в матеріалах провадження ухвала від 11 вересня 2020 року (Т.№2, а.с.21). Однак, відповідно до журналу судового засідання від 11 вересня 2020 року, о 12:43:44 зафіксовано вихід судді до нарадчої кімнати та о 12:45:55 кінець звукозапису, що узгоджується з технічним записом даного судового засідання, зафіксованим на наявному в матеріалах провадження диску, проте не вбачається повернення судді з нарадчої кімнати та оголошення ухвали про призначення справи до судового розгляду від 11 вересня 2019 року (натомість наявна лише довідка секретаря судових засідань з покликанням на ч.4 ст. 107 КПК України, що технічна фіксація судового процесу станом на 14 год. 00 хв. 11.09.2020 р. не здійснювалась).
Відповідно до ст. 6 розділу І Право на справедливий суд Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Пунктом 24 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що судовим провадженням є кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.
Згідно ч.7 ст.27, ч.ч.1,3 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Після проголошення вироку головуючий роз`яснює обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Судом не було враховано, що кримінальне провадження в суді першої інстанції закінчується не видаленням суду до нарадчої кімнати для прийняття рішення, а проголошенням прийнятого рішення, виконанням судом після цього передбачених КПК України дій.
На допущення судом першої інстанції зазначених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону звертає увагу і прокурор при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Пунктом 7 ч.2 ст. 412 КПК України передбачено, що судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги потерпілого, у зв`язку з допущенням судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, та беручи до уваги загальні засади кримінального провадження й з метою забезпечення прав усіх учасників цього провадження, вважає, що вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону не можливо усунути в ході апеляційного перегляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
З огляду на що, скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги потерпілого щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Разом з тим, під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, необхідно прийняти законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення, з врахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі потерпілого, неухильно керуючись вимогами КПК України, Конституції України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК Українискасувати і призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3