Дата документу 17.09.2020 Справа № 334/22/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1151/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/22/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.185, ч.2 п.4 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 6 травня 2020 року, якою

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, п.4 ч.2 ст.115 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 04.07.2020 включно; відмовлено в задоволенні клопотання захисника, щодо зміни запобіжного заходу; застава не обиралася.

Згідно з матеріалами провадження, 03 січня 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області від Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003536 від 05 жовтня 2018 року відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню за ч.1 ст.185, п.4 ч.2 ст.115 КК України та у відповідності до ст.35 КПК України переданий головуючому у справі судді з визначенням суддів членів колегії.
11.03.2020 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області обвинуваченому ОСОБА_7 був продовжений строк обраного запобіжного заходу в Запорізькому слідчому ізоляторі до 09.05.2020 включно.
Прокурор у клопотанні від 29.04.2020, яке підтримав в судовому засіданні, просив суд про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується за ч.1 ст.185, п.4 ч.2 ст.115 КК України, а ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, на даний час не відпали, обставини, якими обґрунтовувались вказані ризики не змінились. Прокурор обґрунтовує заявлене клопотання тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, знищити або сховати речові докази, що мають істотне значення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше правопорушення.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 проти клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Від адвоката ОСОБА_9 через канцелярію суду надійшло клопотання про заміну запобіжного заходу ОСОБА_7 , у зв`язку з поширенням гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID 19. Адвокат просила суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на альтернативний запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, посилались на приписи ст. 178 КПК України: що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, у нього є мати, дружина та донька яка потребує батьківського піклування. Стан здоров`я його погіршився. Документів, що підтверджують або обґрунтовують пом`якшення запобіжного заходу суду не надано.
Прокурор проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 заперечував, наполягав на задоволенні свого заявленого клопотання.
Обвинувачений та його захисник навпроти наполягали на необхідності зміни запобіжного заходу та необґрунтованості клопотання прокурора.

За наслідками розгляду клопотань було прийнято рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою та застосувати запобіжний у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. Зі змісту доводів апелянта випливає, що заявлені ризики передбачені ст.177 КПК України відсутні, а неможливість застосування альтернативних, менш суворих запобіжних заходів, не була доведена. Також захисник вказує на обставини, які характеризують особу обвинуваченого. Крім цього звертає увагу на високий ризик захворювання в умовах СІЗО (з огляду на пандемію COVID-19). На переконання апелянта суд вказаним обставинам не дав належної оцінки і прийняв незаконне та необґрунтоване рішення, формально розглянувши клопотання прокурора і захисника не перевіривши обставини викладені у них.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого і захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора від 29.04.2020 дотримався зазначених вимог закону.

Під час судового розгляду суд першої інстанції з`ясував, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

На переконання колегії суддів наявні в матеріалах провадження відомості (докази) в своїй сукупності свідчать про достатність підстав вважати, що ризики на які вказує прокурор, дійсно існують та суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість застосування щодо підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, місце проживання свідків по кримінальному провадженню відомі обвинуваченому, а тому існує ризик, що ОСОБА_7 може вплинути на них.

Враховуючи матеріали кримінального провадження, існують також ризики, що обвинувачений буде переховуватися від суду, вчинити інший злочин, оскільки обвинувачений санкція за ч.2 ст.115 КК України передбачає досить тяжке покарання для обвинуваченого та відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений вчинив декілька кримінальних правопорушень, в тому числі злочин проти власності і проти життя та здоров`я.

Посилання захисника на наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та ризику зараженням гострим респіраторним захворюванням, є безпідставними, оскільки зазначені обставини стороною захисту недоведені.

Відповідно до матеріалів справи, відсутні докази того, що обвинувачений утримує дітей, місце проживання дружини і дітей не співпадає з місцем, що зазначено в клопотанні про виконання домашнього арешту обвинуваченого.

Необхідність зміни запобіжного заходу у зв`язку з поширенням гострої респіраторного захворювання та короновірусу «COVID-19» є надуманим та непідтвердженим, оскільки на території ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» створенні умови для профілактики виникнення захворювання короновірусом у засуджених та осіб, узятих під варту. Згідно наказу Міністерства юстиції України від 12.03.2020 року №899/5 проводяться щоденний температурний скринінг. Відповідно до наказу ДУ «ЦОЗ ДКВС України» та Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 02.04.2020 року №75-ОД/53/ОД-20 затверджено план заходів локалізації та недопущення короновірусної хвороби в установах виконання покарань та слідчих ізоляторів ДКВС України у разі реєстрації захворювань на «COVID-19».

Всі викладені захисником обвинуваченого апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу та їм надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 06 травня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 04.07.2020 включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4