Справа № 443/1320/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1187/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жидачівського районного суду Львівської області від 28 вересня 2020 року про відмову у відкритті провадження,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою у відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000012 від 28.11.2012 року, постанову слідчого про оголошення в розшук від 11.10.2006 року, зобов`язання слідчого або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про повідомлення про підозру, набуття статусу підозрюваного та розшук.
Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні №0000012 внесені 28.11.2012 року, то положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України щодо оскарження повідомлення про підозру відносно ОСОБА_6 не застосовуються. Слідчий суддя в своєму рішенні зазначає, що відсутні правові підстави для розгляду судом кримінальної юрисдикції вимог особи до органу досудового розслідування про виключення відомостей з ЄРДР.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Жидачівського районного суду Львівської області від 28 вересня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру від 28.12.2012 року у кримінальному провадженні №000012 від 28.11.2012 року щодо ОСОБА_6 , та скасувати постанову слідчого СВ Жидачівського ВП від 11.10.2006 року про оголошення в розшук ОСОБА_6 . Зобов`язати слідчого або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей від 28.11.2012 року про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, а також щодо виключення з ЄРДР відомостей щодо набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного та виключення з ЄРДР відомостей про оголошення розшуку ОСОБА_6 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що ефективним способом захисту ОСОБА_6 є зобов`язання слідчого або процесуального прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей по кримінальному провадженні №000012 про ОСОБА_6 , як про особу, яку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

Такі дії, на думку захисника, повинні бути вчинені слідчим або прокурором протягом того ж строку, що й внесення відомостей до ЄРДР про дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру, тобто невідкладно. Відтак, на переконання апелянта, подана скарга містить зобов`язання про вчинення процесуальних дій у певний строк, а тому відповідає вимогам ст.303 КПК України.

Крім того, захисник ОСОБА_7 зазначає, що строк оскарження ухвали слідчого судді Жидачіського районного суду Львівської області від 28 вересня 2020 року слід обчислювати з 08.10.2020 року, тобто з дати отримання нею вказаної ухвали, що підтверджується витягом із реєстру Укрпошти.

В судове засідання суду апеляційної інстанції прокурор не прибув, натомість подав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, а також просив у задоволенні даної апеляційної скарги відмовити та ухвалу слідчого судді Жидачівського районного суду Львівської області залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали скарги та кримінального провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів вважає, що така задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Встановлений частиною першою статті 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Зокрема, п.1 ч. 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Пунктом 10 ч.1 ст. 303 КПК України в редакції Закону України № 2147 VIII від 03.10.2017 року передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене підозрюваним, його захисником чи законним представником повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Інститут оскарження підозри є новим і запроваджений Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII. Вказаним нормативно-правовим актом, а саме п.п.23 п.7 §1 розділу 4, частину 1 ст.303 КПК України доповнено положенням, яким надається право підозрюваному, його захиснику чи законному представнику оскаржувати в судовому порядку повідомлення про підозру.

Поряд з тим, згідно з п.4 §2 Прикінцевих положень до Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року підпункти 11-27, 45 пункту 7 §1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Згідно із загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Водночас Конституція України в ст. 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Формою реалізації ч. 1 ст. 58 Конституції України є положення ч. 1 ст. 5 КПК України, 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Таким чином, зміни до кримінального процесуального закону надають право оскаржувати повідомлену підозру, однак виникнення такого права не є абсолютним та пов`язується із часом набрання чинності внесених змін до КПК України і часом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинений злочин.

Як вбачається з матеріалів скарги, інформація про вчинене кримінальні правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України, за підозрою ОСОБА_6 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000012 від 28.11.2012 року.

У свою чергу, положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII в частині запровадження інституту оскарження повідомлення про підозру набрали чинності з 16 березня 2018 року.

Оскільки відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України, відносно ОСОБА_6 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань значно раніше, аніж набрали чинності зміни, внесенні до КПК України, відтак право на оскарження підозри у підозрюваного та його захисника не виникло.

Первісна редакція ст.303 КПК України, якою визначався перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого і прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового слідства, та поширюється на ті кримінальні провадження, відомості про які внесені до 16 березня 2018 року, не містила пункту стосовно повідомлення про підозру.

Крім того, що стосується вимоги захисника ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого про оголошення в розшук ОСОБА_6 , колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що вказані вимоги не відносяться до переліку, визначеного у ч. 1 ст. 303 КПК України, та не можуть бути оскаржені в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді на стадії досудового розслідування.
Щодо вимоги захисника ОСОБА_7 про зобов`язання слідчого та прокурора виключити з ЄРДР відомостей від 28.11.2012 року про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, а також щодо виключення з ЄРДР відомостей щодо набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного та виключення з ЄРДР відомостей про оголошення розшуку ОСОБА_6 , то слід зазначити, що слідчий суддя вірно вказав у своєму рішенні про відсутність правових підстав для розгляду судом кримінальної юрисдикції вимог особи до органу досудового розслідування про виключення відомостей з ЄРДР з огляду на наступне.
Відповідно до п.1 ч. 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Таким чином, пунктом першим частини першої статті 303 КПК України передбачена можливість оскаржити до слідчого судді лише бездіяльність, що полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про нього.
Відтак, наведений у частині першій цієї статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.
З урахуванням наведеного вище, викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає безпідставними, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, відхиляє їх та не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, відтак апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Жидачівського районного суду Львівської області від 28 вересня 2020 року про відмову у відкритті провадження, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: