Справа № 589/736/20
Провадження № 1-кп/589/557/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області, громадянина України, який офіційно не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2020 близько 12:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вирішив вчинити відкрите викрадення майна своєї сусідки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розуміючи, що остання в силу похилого віку не здатна чинити йому опір та достовірно знаючи, що потерпіла мешкає одна. Для реалізації свого злочинного умислу, через огорожу проник до двору ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та будучи заздалегідь підготовленим до вчинення вказаного правопорушення з метою приховування зовнішності, закрив обличчя і через незачинені двері зайшов до будинку, де побачив ОСОБА_6 . Маючи умисел на відкрите з корисливих мотивів викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_6 та проникненням у житло. Коли потерпіла намагалась втекти на вулицю, ОСОБА_4 наздогнав та штовхнув останню у дворі, від чого вона впала. Після цього ОСОБА_4 , схопивши рукою за волосся ОСОБА_6 , затяг її до будинку, де для подолання опору за допомогою липкої стрічки, яку взяв з собою, заклеїв ОСОБА_6 рот, очі та руки, почавши завдавати ударів обличчям об підлогу та пічку, тримаючи руками за волосся потерпілої. Подолавши опір ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного збагачення, звернувся до потерпілої з вимогою надати йому грошові кошти, на що остання, побоюючись подальшого фізичного насильства, передала йому гроші в сумі 100 грн. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді рани біля внутрішнього краю правого ока, садна у лівій виличній ділянці (1), по внутрішньому краю правового ока (1), на підборідді зліва (1), в правій виличній ділянці (1), на спинці носа (2), крововиливи на нижній повіці лівого ока з переходом в ліву виличну ділянку (1), на зовнішній поверхні правої вушної раковини (1), які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, та заволодів грошима у сумі 100 грн., що належать потерпілій ОСОБА_6 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, та з проникненням у житло.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в вчиненні злочину не визнав, пояснивши суду наступне.
На той час він працював в лісхозі, заробляв достатньо коштів. Після роботи здебільшого приходив до матері. Раніше вживав алкоголь, але після того як його побили, він дізнався, що хворий та вирішив кинути пити. В той день матері не було вдома, він був випивший, вирішив піти до сусідки по молоко, вдягнув речі, які носив на роботу. В кишені в нього були окуляри, які він використовував для захисту від тирси, та ніж, який він використовував у побуті. У матері знаходилися його гроші 600-800 грн, з яких він взяв 200 грн, банку і пішов до сусідки ОСОБА_6 . Останній раз він ходив до неї по молоко 1,5 роки тому. По дорозі він згадав, що до ОСОБА_6 напередодні приходили додому шахраї і хотіти забрати гроші. Тому він вирішив налякати потерпілу, щоб вона навчилася зачиняти в будинку двері, намотав на голову светр. Коли зайшов в двір, то побачив, що ОСОБА_6 знаходиться на ганку. Вона його не впізнала та почала кричати і впала. Він підійшов до неї та допоміг встати і приклав целофановий пакет до обличчя, з якого текла кров. Потім завів до хати і дав наволочку, щоб вона приклала до носа, посадив на стілець. Попросив вибачення, дав заспокійливі каплі, запропонував вмитися. Після цього запитав чи є в неї молоко та горілка. На що ОСОБА_6 принесла з коридору горілку, яку він почав пити. В подальшому вони почали розмовляти на тему її сім"ї, вона жалілася на синів та невістку. В цей час їй подзвонив син, з яким потерпіла 3-4 хв. поспілкувалася. Потім вони знову продовжили розмовляти, він ще випив горілки. Через деякий час вона пішла справлятися по господарству, її не було десь 20 хв. Після того як повернулася, знову продовжили розмовляти. Він запропонував принести їй тирси з роботи, на що вона погодилася. Всього перебував у ОСОБА_6 близько 2 год. Потім ОСОБА_6 сказала, що до неї повинен прийти син і він вирішив піти додому. Перед тим як іти, попросив позичити 100 грн, і ОСОБА_6 дала 2 купюри по 50 грн. Коли він повертався додому, то упав та забруднився. Також зазначив, що коли повернулася мати, він попросив її повернути сусідці 100 грн. Остання поїхала до неї, але потерпілої не було вдома. Обвинувачений вважає, що ОСОБА_6 сама підлаштувала своє побиття, могла собі і сама синяків зробити. Можливо, це вона зробила спільно із своїм сином, з яким він 30 років тому в дитинстві побився.
Беручи до уваги зміст вказаних пояснень та незважаючи на те, що обвинувачений вину не визнав, свої дії розцінює як невдалий жарт, суд вважає, що його вина у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з проникненням у житло доведена, виходячи з наступного.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що знайома з ОСОБА_7 дуже давно, між ним склались добрі сусідські відносини, конфліктів не виникало. Його мати часто брала у неї козине молоко для лікування сина. Однак в той час, її коза не доїлася. 16.01.2020 року вона була вдома сама, о пів на першу, вирішила піти на двір. Коли відчинила хатні двері, що ведуть з хати до коридору, побачила, що там стоїть чоловік спиною до неї і щось смикає лівою рукою в районі обличчя. Хто це був, спочатку не зрозуміла, бо дуже злякалась. Потім, коли він повернувся, їй здалось, що це ОСОБА_8 , але його обличчя закривала маска та окуляри. Намагаючись втекти від вказаного чоловіка, вона проскочила в нього під руками і вибігла на ганок, однак, коли була на другій сходинці, він повалив її на землю і вона впала, при цьому, вона кричала і звала на допомогу сусіда. Потім він схопив її, однією рукою затулив рота, а іншою рукою тягнув назад до веранди, при цьому, весь час мовчав. Коли затягнув назад до веранди, то заклеїв липкою стрічною очі та рота, де він взяв цю стрічку, їй не відомо. З веранди повів до хати, положив на стіл і зв`язав руки за спиною, коли вона лежала на столі, він наніс їй декілька ударів кулаком по спині, потім схопив за волосся і кинув на підлогу, почав бити головою об підлогу, підняв за волосся і повів до груби, там також ще декілька разів вдарив головою об грубу, в неї по обличчю потекла кров. Тоді знов схопив за волосся і повів через зал до спальні, там зняв наволочку, навіщо вона йому була треба, пояснити не може. Після чого привів до буфету, скинув з себе маску, а з неї зняв липку стрічку, спитав чи впізнала вона його. Потім спитав чи є в неї горілка. ОСОБА_6 достала йому пляшку горілки та мандарин, налила чарку, яку він одразу випив, решту горілки сам собі наливав і пив, при цьому сидів, дивлячись на потерпілу і казав, що відрубає їй голову, на що ОСОБА_6 впала перед ним навколішки і благала щоб той не рубав голови, і покалялась ОСОБА_9 , що ніколи і нікому не розкаже про цю подію. ОСОБА_4 сидів в хаті поки не допив пляшку, тоді спитав, чи є в неї гроші, на що вона йому відповідала, що всі заощадження позичила його матері, коли той лежав в лікарні. Мисик крикнув на ОСОБА_6 і пригрозив їй, та злякалась і дістала гроші. В неї було 100 грн. Він побачив, що лежать ще гроші, запитав за них, вона йому показала, що то дві купюри по 20 грн, тоді він узяв тільки 100 грн. Спитав у потерпілої про її молодшого сина ОСОБА_10 , чи збирається він сьогодні до неї прийти. Вона сказала, що ОСОБА_10 має скоро прийти, лагодити двері, після цього ОСОБА_4 швидко зібрався та пішов. Перед тим як піти, сказав, що прийде вночі, тричі постукає, а вона повинна йому відчинити, а на столі в неї має стояти горілка та салат, а як не відчинить, то він спалить хату. ОСОБА_6 провела його на вулицю, повернувшись до хати, вирішила піти до старшого сина ОСОБА_11 , бо боялась, що ОСОБА_4 прийде вночі і вб`є її. До сина ОСОБА_6 прийшла десь о 17 год. Коли вона зайшла в хату, її невістка і син були шоковані її виглядом, тоді потерпіла розказала сину і невістці все, що з нею сталося і попросила, щоб вони нікому не казали і в поліцію не заявляли, бо вона обіцяла, що нікому не розкаже про подію, а якщо порушить клятву, то їй великий гріх буде. Та ще боялась того, що ОСОБА_4 прийде і спалить її, якщо вона напише заяву до поліції на нього. Поки невістка її вмивала та давала заспокійливе ОСОБА_11 (син потерпілої) подзвонив меншому сину ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , а той настояв щоб визвали поліцію. Потім вона разом з сином ОСОБА_13 пішли до лікарні, а там їх вже чекали співробітники поліції.
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №12 від 17 січня 2020 року потерпілій ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: рани біля внутрішнього краю правого ока, садна у лівій виличній ділянці (1), по внутрішньому краю лівого ока (1), по внутрішньому краю правового ока (1), на підборідді зліва (1), в правій виличній ділянці (1), на спинці носа (2), крововиливи на нижній повіці лівого ока з переходом в ліву виличну ділянку (1), на зовнішній поверхні правої вушної раковини (1), які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження і могли утворитися у вказаний у постанові строк (тобто 16.01.2020), про що свідчить стадія загоєння рани та саден, колір крововиливу.
Дані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів і могли утворитися при обставинах вказаних потерпілою під час освідування. При цьому, під час освідування остання зазначила: що 16.01.2020 року ОСОБА_4 наніс удари руками по голові, по спині, держачи за волосся, вдарив обличчям об підлогу.
Згідно протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 , який було проведено 20.01.2020 року, остання відтворила обстановку, за якої до її помешкання за адресою: АДРЕСА_2 проник сторонній чоловік в масці та окулярах, в якому вона потім впізнала ОСОБА_4 . Показала місце біля вхідний дверей, де побачила чоловіка, показала як через ці двері намагалася втекти, однак впала на підлогу на вулиці, а чоловік сів на неї та затулив рот рукою, потім затягнув до будинку. Показала (за допомогою статиста) як він зав`язав їй очі та руки липкою стрічкою, зазначила як саме пересувались по будинку, як і де він наносив удари і яким чином. Після чого, розпиваючи спиртні напої, погрожував їй фізичною розправою, закінчуючи свою злочинну діяльність, забрав в неї 100 грн.
Відтворена потерпілою обстановка під час слідчого експерименту повністю відповідає її поясненням, наданим під час допиту у судовому засіданні.
Відповідно до висновку експерта №26 від 14 лютого 2020 року, механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілої ОСОБА_6 також відповідає механізму їх спричинення, продемонстрованому нею під час слідчого експерименту від 20.01.2020 року.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_14 знає все життя, конфліктів ніколи з ним не виникало, потерпіла по справі його мати. Так, щодо події, яка відбулась 16.01.2020 року, розповів наступне: десь біля 17-00 год. 16.01.2020 року до нього додому прийшла його мати ОСОБА_6 , вона була вся в синцях і крові, дуже налякана та плакала. ОСОБА_6 йому розповіла, що, коли вийшла з хати у веранду, побачила там стороннього чоловіка, який щось поправляв. Коли той повернувся обличчям до неї, вона побачила, що його обличчя закрите маскою чорного кольору і окулярами, що схожі на сонячні. Коли вона намагалась вибігти з хати на двір, проскочила повз ОСОБА_7 , а той наздогнав і повалив її на сходах, при цьому, вона кликала на допомогу сусіда. Тоді ОСОБА_4 закрив їй рукою рота, а іншою рукою тягнув до хати. У веранді зав`язав їй очі та рота скотчем, схопив за волосся та тягнув по хаті, декілька разів вдарив головою об підлогу, поклав на стіл, зв`язав руки за спиною і декілька разів вдарив по спині кулаком. Потім підвід до грубки і декілька разів вдарив головою об грубку, далі повів до спальні через зал, узяв там наволочку. Привів назад у зал, скинув з себе маску, а потерпілій відкрив очі і розв`язав руки, запитав чи впізнала вона його. Далі запитав, чи є в неї горілка, після чого вона дала йому пляшку. ОСОБА_4 сидів у неї декілька годин, а коли мати сказала, що скоро прийде ОСОБА_10 (менший син потерпілої) лагодити двері, то він зібрався і пішов. Коли йшов, пригрозив, щоб вона нічого нікому не розповідала, а, якщо вона на нього заявить у поліцію, то він їй голову відрубає і хату спалить. Вночі грозив прийти, а вона має йому відкрити двері і впустити до хати, в неї повинна бути для нього горілка та закуска. Коли прийшла мати до нього додому, то сказала, що дуже боїться лишатись вдома, бо якщо ОСОБА_4 її вб`є, то ніхто і знати не буде хто це зробив.
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що обвинувачений є її сином. Потерпілу ОСОБА_6 знає дуже давно, вони живуть по одній вулиці, в них завжди буди добрі сусідські відносини. Що стосується вказаної події, то точної її дати вона не пам`ятає. По суті вказала, що живе, одна, по АДРЕСА_1 . Неподалік від неї живе її син ОСОБА_4 , який дуже часто буває в неї вдома. ОСОБА_4 працював на пилорамі і в той день він був одягнений в робочу одежу. В робочій одежі сина завжди лежали окулярі, які він одягав на роботі від тирси, та рукавички. З роботи ОСОБА_4 здебільшого приходив до неї. Вказала, що в той день була вдома разом із своїм сином ОСОБА_4 , він лежав на дивані, відпочивав, потім йому стало погано, як полегшало, він попросив її сходити до магазину і купити риби. Дав їй 200 грн і вона пішла. Її вдома не було десь пів години, коли прийшла, то побачила, що ОСОБА_16 лежить увесь у грязі. На питання чого він у грязюці, відповів, що був у Стьопки (дак називають потерпілу), ходив до неї по молоко. Він завжди п`є молоко, коли йому погано, а так як матері не було вдома, він пішов сам. Від потерпілої прийшов випивший. Вона тільки хотіла поскидати йому брудні калоші, як у двері постукали працівники поліції. Після вказаної події син розповідав їй, що дійсно ходив по молоко, але ОСОБА_17 не бив. Вона чогось кричала, а він їй затуляв рота та подряпав. В розмові з потерпілою та їй сказала, що бігла і впала на сходах та набила собі синяків. Про те, що ОСОБА_16 її бив, вона їй не казала. Їй відомо, що потерпіла дала ОСОБА_4 випити пляшку горілки та 100 грн, навіщо вона це зробила, їй не відомо. Свідок ОСОБА_15 в той день ходила до ОСОБА_6 , щоб віддати гроші, які ОСОБА_16 у неї позичив, але останньої не було вдома.
Згідно витягу з ЄРДР, 16 січня 2020 року о 20 год. 09 хв. Шосткинським ВП зареєстровано кримінальне провадження № 0000077 за ч. 3 ст. 186 КК України, а саме за фактом того, те, що: 16.01.2020 року у період часу з 12.20 год по 16.00 год ОСОБА_4 шляхом відчинення вхідних дверей проник до будинку АДРЕСА_2 , де відкрито із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, викрав гроші в сумі 100 грн, які належать потерпілій ОСОБА_6 .
Відповідно до протоколу огляду місця події від 16.01.2020 року з фототаблицею до нього і відеозаписом, в будинку за місцем проживання потерпілої виявлено та вилучено: змив з речовиною бурого кольору, який виявлено на підлозі веранди будинку; поверхневий слід руки овальної форми, який виявлено на поверхні скляної банки з молоком, що знаходилась на столі у веранді; три відрізки липкої стрічки з нашаруванням волосся та на одному з нашаруванням речовини бурого кольору, наволочку з нашаруванням речовини бурого кольору.
Вилучені об`єкти стали предметом експертного дослідження.
Висновками експерта №19/119/8-4е від 07.02.2020 року, №19/119/8-5е від 10.02.2020 року встановлена групова належність з відповідними антигенами крові ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , результати яких використані для проведення досліджень вилучених речових доказів.
Так, як вбачається з висновку експерта №19/119/8-6е від 13.02.2020 року проведеної судової імунологічної експертизи, на наданій для дослідження марлевій серветці зі змивом речовини з підлоги веранди буд. АДРЕСА_2 виявлено кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_6 ..
Відповідно до висновку 19/119/8-7е від 18.02.2020 року судової імунологічної експертизи, на наданій для дослідження наволочці зі слідами також виявлено кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_6 .
В кожному випадку експерт також зазначив, що походження крові від підозрюваного ОСОБА_4 можливе лише у вигляді домішки до крові ОСОБА_6 .
Разом з тим, суд зазначає, що під час розгляду справи не встановлено наявності у обвинуваченого тілесних ушкоджень з проявом кровотечі.
Згідно висновку №19/119/8-8е від 21.02.2020 року судової імунологічної експертизи на двох фрагментах липких стрічок виявлені сліди поту, які можуть походити від особи з В (ІІІ) групою системи АВО із супутнім антигеном Н. При цьому, хоча питання про те чи належать ці сліди потерпілий, слідчий експерту не задавав, однак зі змісту експертизи №19/119/8-4е від 07.02.2020 року встановлено, що ці сліди відповідають біологічним зразкам потерпілої ОСОБА_6 . Також відповідно до висновку експерта №19/119/8-8е від 21.02.2020 року походження слідів ОСОБА_4 можливе лише у вигляді домішок до виділень особи з В (ІІІ) групою, тобто ОСОБА_6 .
Відповідно до висновку № 19/119/6/1-77е від 11.02.2020 року проведеної судової дактилоскопічної експертизи, слід пальця руки розміром 24х33 мм на відрізку липкої стрічки №2 залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_4 .
Під час обшуку в будинку АДРЕСА_3 за місцем фактичного на той час проживання ОСОБА_4 виявлено та вилучено, крім іншого, забруднену куртку зеленого кольору, в правій кишені якої знаходилося 50 грн № УЗ 6750207, чоловічі брюки, моток прозорої липкої стрічки, окуляри з оправою із полімерного матеріалу коричневого кольору з прозорим склом.
Вказана слідча дія зафіксована відповідним протоколом обшуку від 16.01.2020 року з фототаблицею до неї та відеозаписом. Дозвіл на проведення слідчої дії надано ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.01.2020.
Згідно висновку експертизи № 19/119/8-10е від 27.02.2020 на вилученій з будинку за місцем проживання ОСОБА_4 куртці виявлені декілька слідів крові. Однак, групову належність крові не встановлено через стійкий вплив предмета носія.
Ухвалою суду від 05 травня 2020 року за письмовим клопотанням прокурора відносно ОСОБА_4 призначена судово-психіатрична амбулаторна експертиза.
Згідно висновків судово-психіатричної експертизи №86 від 09.06.2020 року ОСОБА_4 на даний час ознак психозу та недоумства не виявляє, психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати та керувати своїми діями. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому правопорушення, ОСОБА_4 також не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а знаходився в стані алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керуватися ними. Як особа, що не є душевнохворою, ОСОБА_4 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Таким чином суд визнає ОСОБА_4 осудною особою.
За висновком лікаря від 16 січня 2020 року станом на 19.35 хв ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного спинанні.
Оцінивши сукупність всіх досліджених доказів, що мають значення для кримінального провадження, суд дійшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Так, місце вчинення злочину підтверджується поясненнями потерпілої, слідчим експериментом за її участю, результатами проведеного огляду місця події, де, зокрема, вилучено сліди крові потерпілої, відбитки пальців обвинуваченого, липку стрічку з біологічними слідами потерпілої, волоссям. Не заперечує факт перебування у зазначеному місці та у встановлений судом час і обвинувачений ОСОБА_4 . Факт (спосіб) нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій за встановлених судом обставин також підтверджується показаннями потерпілої, слідчим експериментом за її участю, висновками експертиз. Викрадення майна підтверджується поясненнями потерпілої та частково самим обвинуваченим, який не заперечував, що взяв у потерпілої гроші, однак в своє виправдання стверджував, що це була добровільна позичка. Поряд з цим суду так і не зміг логічно пояснити в чому була необхідність позичати гроші, якщо перед цим він запевняв суд, що добре заробляв.
Не безпосередньо, але в сукупності із вищезазначеними доказами, підтверджуються всі встановлені судом обставинами і показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які, хоча і не були свідками самої події злочину, однак бачили як після неї виглядали, де знаходились, як себе поводили потерпіла і обвинувачений відповідно. Сприймає суд і ті показання, які надані свідками з чужих слів, тобто зі слів потерпілого та обвинуваченого з огляду на положення ч. 2, 6 ст. 97 КПК України, яка допускає визнання допустимим доказом показання з чужих слів, якщо ці показання підтверджуються іншими доказами, визнаними допустимими, що мало місце в даному випадку. Так, потерпіла розповіла сину як ОСОБА_4 проник до неї в житло, наніс тілесні ушкодження та викрав гроші, про що аналогічним чином розповіла і суду, а ОСОБА_4 розповів матері, що дійсно ходив до потерпілої додому, вживав алкоголь, там виник якийсь конфлікт, через який потерпіла кричала, а він затуляв їх рота, у потерпілої взяв 100 грн.
З огляду на зазначене, суд покладає зміст всіх вищевказаних доказів в основу обвинувального вироку.
Показання обвинуваченого щодо події злочину, а саме посилання на те, що він не наносив потерпілий тілесні ушкодження, не викрадав в неї гроші та не проникав до житла потерпілої саме з метою вчинення злочину, суд сприймає виключно як обраний спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки всі ці твердження суперечать дослідженим судом доказам.
Версія подій обвинуваченого щодо отримання потерпілою тілесних ушкоджень через те, що вона впала, перевірялась і під час досудового розслідування.
Згідно протоколу слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 , який було проведено 04.03.2020 року, останній показав, як через незамкнену хвіртку потрапив до домоволодіння ОСОБА_6 , при цьому вирішивши налякати її, натягнув на обличчя комір з светра і вдягнув окуляри. В цей час ОСОБА_6 як раз спускалась по сходам і, побачивши його, злякалась та впала, розбивши перенісся.
Разом з тим, як вбачається з висновку експерта №31 від 05 березня 2020 року, на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_6 з урахуванням обставин події та приймаючи до уваги характер тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_6 , експерт прийшов до висновку, що отримання вказаних тілесних ушкоджень в результаті однократного падіння та удару об дерев`яну сходинку порогу будинку не можливо. По цій причині механізм отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не відповідає механізму утворення тілесних ушкоджень продемонстрованому підозрюваним ОСОБА_4 в ході слідчого експерименту від 04.03.2020 року.
Більше того, сама по собі версія подій, яку висунув ОСОБА_4 під час допиту не лише не узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження, а є абсолютно не правдоподібною, не піддається логічному поясненню.
Твердження ОСОБА_4 , що потерпіла його обмовляє є голослівними, оскільки причин цьому суд не встановив. З показань усіх учасників процесу вбачається, що конфліктних відносин між потерпілою та обвинуваченим ніколи не було.
Не заслуговують на увагу доводи захисника, що є недоведеними ті обставини, що ОСОБА_4 готувався до вчинення злочину. Захисник вказує, що ОСОБА_4 проник до житла потерпілої з метою придбати молоко, а не вчинити злочин.
Однак, як було встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_4 перед тим як проникнути на територію будинку потерпілої, вжив заходів для маскування обличчя, що сам і не заперечував, хоч і пояснив, що просто хотів потерпілу налякати.
Крім того, як потерпіла, так і свідок - мати обвинуваченого, зазначили, що сам ОСОБА_4 ніколи не брав у неї молока, завжди до потерпілої приходила його мати. Більше того, потерпіла зазначила, що в той час коза у неї не доїлася і мову про молоко ОСОБА_4 в будинку взагалі не вів, вона йому молока не давала. Не заперечує той факт, що не взяв у потерпілої молока і обвинувачений.
Посилання захисника на те, що на одязі обвинуваченого та на деяких вилучених під час огляду будинку потерпілої речах не було виявлено слідів ОСОБА_4 , жодним чином не спростовують висновки суду про те, що останній вчинив злочин.
Дійсно згідно експертизи № 19/119/8-12е від 25.02.2020 року не виявлено будь-яких слідів на чарці, що вилучена з будинку потерпілої, згідно експертизи № 19/119/8-9е від 26.02.2020 не виявлено слідів крові на штанах підозрюваного та згідно висновку № 19/119/8-11е від 25.02.2020 не виявлено слідів на пластмасовій пляшці, що вилучена з будинку потерпілої.
Однак, з будинку потерпілої вилучено інші речі, які свідчать про присутність в ньому обвинуваченого. Крім того, не заперечує цей факт і обвинувачений.
А щодо відсутності крові на штанях, то суд зазначає, що не кожен механізм нанесення тілесних ушкоджень має наслідком розбризкування крові на певну відстань. Це залежить як від розташування потерпілого щодо нападника, так і від місця ураження. Більш того, на куртці обвинуваченого виявлено кров, хоча і не встановлено її належність.
Щодо доводів захисту стосовно недопустимості протоколу огляду житла потерпілої від 16.01.2020 року через відсутність згоди потерпілої на проникнення до житла та через відсутність на відеозаписі переліку речей, які було вилучено, то суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до змісту ч. 10 ст. 236 КПК України та ч. 1 ст. 107 КПК України обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.
У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.
Запис, здійснений за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів під час проведення слідчим, прокурором обшуку, є невід`ємним додатком до протоколу. Дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 104 КПК України).
Згідно із ч. 6 ст. 107 КПК України незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.
Аналізуючи зазначені вище норми кримінального процесуального законодавства, суд дійшов наступних висновків.
Вимоги, передбачені ч. 10 ст. 236 КПК, ч.2 ст. 104 КПК, ч. 1 та 6 ст.107 КПК, спрямовані на удосконалення порядку проведення обшуку (огляду) житла чи іншого приміщення органами досудового розслідування, зокрема, коли до протоколів слідчих дій вноситься недостовірна інформація про докази, отримані під час їх проведення.
З огляду на зміст ч. 6 ст. 107 КПК негативні наслідки у виді визнання процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів недійсними можуть наступати лише у разі незастосування технічних засобів фіксування.
Проте, навіть у цьому випадку це не є безумовною підставою для визнання доказів, отриманих під час обшуку, недопустимими, оскільки ч. 6 ст.107 КПК передбачені винятки з цього правила, коли підстави визнання фактичних даних недопустимими як докази, можуть бути «переборені» консенсусом сторін кримінального провадження (так звані, умовно-консенсуальні підстави визнання фактичних даних допустимими як докази).
Отже, ситуацію, при якій не здійснювалася відеофіксація огляду (обшуку) в повному обсязі, не слід ототожнювати з ситуацією, при якій сторона обвинувачення не надала в суді відеозапис як обов`язковий додаток до протоколу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 16.01.2020 року слідчим у кримінальному провадженні було проведено огляд будинку потерпілої, під час якого було виявлено та вилучено, ряд речових доказів. З протоколу слідчої дії слідує, що хід огляду фіксувався технічними засобами: фотоапаратом та відеокамерою.
Таким чином, у даному кримінальному провадженні відсутні підстави стверджувати про порушення вимог ч. 10 ст. 236 КПК та ч. 1 і 6 ст. 107 КПК.
На відеозаписі огляду місця події зафіксована обстановка в будинку та розташування речей, які були вилучені під час огляду. Інші дії не фіксувалися.
Оцінюючи істотність такого порушення суд, з огляду на положення ст. 87 КПК, не вважає, що існують безумовні підстави для визнання результатів огляду місця події та похідних слідчих (розшукових) дій недопустимими як докази.
Щодо існування інших (умовних) підстав для визнання доказів недопустимими, необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду). Якщо мова йде про визнання доказів, отриманих під час слідчих (розшукових) дій, недопустимими, це здебільшого стосується наявності сумнівів у достовірності відомостей, отриманих в результаті їх проведення.
Проте, у даному кримінальному провадженні достовірність інформації про докази, отримані під час огляду місця події, підтверджується іншими належними доказами.
Отже, саме по собі нефіксування на відеозаписі всієї послідовності дій, не може бути підставою для визнання протоколу огляду та доказів, отриманих під час огляду місця події, недопустимими.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій в постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 334/5670/18.
Окремо слід звернути увагу на те, що згідно висновків експертиз, якими досліджувалися всі речові докази, вилучені під час огляду, на експертизу вказані речові докази були доставлені належним чином запаковані, цілісність упаковки не порушена, на поверхні упаковок містяться підписи слідчого та понятих, упаковка сфотографована.
Що сточується посилань захисника на те, що слідчий не звернувся до суду з клопотання про надання дозволу на проведення огляду місця події, яким є житло потерпілої, після його проведення, то слід зазначити наступне.
Виходячи із кримінальних процесуальних норм, які містяться у ч. 1 ст. 233, ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди (позиція Верховного Суду, висловлена в постанові від 01 листопада 2018 року у справі № 536/1048/16-к).
Судом з`ясовано у потерпілої те, чи надавала вона згоду на проведення слідчих дій в її житлі. Остання повідомила, що проникнення до її житла відбулося з її згоди.
Більше того, саме потерпіла є особою, яка постраждала від вчинення злочину, повідомила про нього та викликала працівників поліції, а в подальшому брала активну участь у проведенні слідчих дій за її участі, в тому числі і слідчого експеременту, який також мав місце у її будинку.
Тому підстав вважати, що думка потерпілої при наданні згоди на проведення огляду у її житлі не відповідала дійсній волі потерпілої, у суду немає.
Взагалі, згідно вищевказаного рішення Верховного суду, особливої уваги при перевірці дійсної волі особи на входження до її житла, мають ті випадки, коли в результаті огляду встановлюється причетність саме власника житла до вчинення злочину. В такому випадку слід переконатися, що особа належним чином усвідомлювала всі можливі негативні наслідки, які можуть настати в результаті надання дозволу на про проникнення до її житла.
В даному випадку проведення огляду житла потерпілої не потягло та не могло потягти за собою жодних для неї негативних наслідків. Мова про порушення її прав не йде. А отже і підстав вважати недопустимими докази отримані в результатів огляду немає.
Не погоджується суд і з доводами захисту про те, що протокол огляду місця події оформлений з порушенням вимог ст. 105 КПК України.
Відповідно до ст. 105 КПК України додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.
Як вбачається з матеріалів справи, фото таблицю до протоколу огляду склав слідчий ОСОБА_18 , який скріпив своїм підписом вказаний додаток до протоколу. Проставлення підпису на кожній сторінці фототаблиці, як про це зазначає захисник, законом не передбачено.
З огляду на викладене всі доводи захисту щодо непричетності до вчинення злочину та визнання доказів недопустимими суд відкидає та визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі від 4 до 8 років; характер злочину, який вчинено умисно із застосуванням насильства; його обставини, зокрема, те, що обвинуваченим було нанесено потерпілій, яка є особою похилого віку, близько 8 ударів, при цьому заклеєно обличчя. Враховує суд і те, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, не вибачився щиро перед потерпілою, під час судового розгляду допускав негативні висловлювання в її бік.
Обставинами, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.
Також при призначенні покарання, суд враховує вік обвинуваченого, те, що він офіційно не працює, не одружений, раніше не судимий, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, за місцем мешкання обвинувачений характеризується негативно, оскільки зловживає спиртними напоями.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив.
Суд також приймає до уваги думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому суворе покарання.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України, за якою він визнається винним.
Враховуючи призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, з метою забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили, суд вважає необхідним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому продовжити до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, судових витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

Потерпілою подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди завданої злочином у розмірі 100 000 грн та 354 грн матеріальної шкоди.
ОСОБА_4 визнав позов частково: погодився з розміром матеріальної шкоди, а щодо моральної шкоди вважав, що вона підлягає стягненню в розмірі 10 000 грн.
Враховуючи положення ст. 22, 1166 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині матеріальної шкоди, з огляду на те, що в результаті вчинення злочину у потерпілої було викрадено 100 грн, з яких 50 повернуто, та зважаючи на розмір коштів, витрачених на лікування потерпілої, що підтверджується відповідними квитанціями. Хоча зазначена суми в сукупності є дещо більшою, однак суд обмежений позовними вимогами, які потерпілою підтримані в такому розмірі та не були збільшені в ході судового розгляду.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить і з того, що відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Потерпіла зазначила, що внаслідок противоправних дій обвинуваченого вона зазнала тілесних ушкоджень, хвилювалася за своє здоров`я, вимушена була лікуватися, у неї порушився нормальний стан життя.
Суд вважає, що вчинення ОСОБА_4 злочину щодо потерпілої призвело до моральних страждань останньої, її переживань з приводу вчиненого по відношенню до неї, що суттєво порушило її нормальний життєвий ритм, тобто потерпілій заподіяно моральну шкоду.
При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення проступку щодо потерпілої, характер її фізичних та душевних страждань, пов`язаний з побоюваннями за своє здоров`я, з відчуттям страху, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, тому, виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності, вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 35 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 16 січня 2020 року.
Продовжити ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 36 921,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 354 грн та моральну в розмірі 35 000 грн.
Речові докази: пару валянок (бурок) коричневого кольору, шапку машинної в`язки сірого кольору, трикотажні рукавички синього кольору повернути ОСОБА_4 , моток прозорої липкої стрічки, складний ніж, окуляри з оправою із полімерного матеріалу, моток липкої біло-прозорої стрічки, брюки сірого кольору, куртку зеленого кольору знищити; купюру номіналом 50 грн за №УЗ 6750207 залишити потерпілій.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка тримається під вартою, строк на оскарження обраховується з моменту отримання копії вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1