Справа № 132/2680/20
Ухвала
Іменем України

"23" вересня 2020 р. м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Калинівського районного суду Вінницької області кримінальне провадження № 0000165 від 16 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Іванів Калинівського району Вінницької області, українки, громадянки України, розлученої, маючої на утриманні одну дитину , працюючої на посаді адміністратора відділу надання адміністративних послуг Калинівської районної державної адміністрації, зареєстрованої і фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Калинівського районного суду Вінницької області надійшло кримінальне провадження №0000165 з обвинувальним актом про вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України згідно з яким, остання, діючи з прямим умислом на використання завідомо підроблених документів: заповіту від імені ОСОБА_6 , посвідченого 17.12.2004 та довідки №1248 від 14.07.2011, виданої виконкомом Іванівської сільської ради та посвідченої підписом секретаря сільської ради, використала вказані документи при поданні 31.08.2011 до Калинівського районного суду Вінницької області позовної заяви про визнання права власності на спадщину ОСОБА_6 за таких обставин.
Так, ОСОБА_5 , маючи умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що відомості викладені в заповіті не відповідають дійсності та волевиявленню покійного ОСОБА_6 , тобто заповіт підроблений та, достовірно знаючи, що покійний ОСОБА_6 заповіт на її ім`я не складав, 31.08.2011 подала до Калинівського районного суду Вінницької області заповіт від імені ОСОБА_6 від 17.12.2004 зі змісту якого ОСОБА_6 належне йому право на земельну частку (пай) в розмірі 2,13 умовних кадастрових гектара в КСП «Промінь» с. Іванів Калинівського району Вінницької області, посвідченого сертифікатом серії ВН №052931, заповідає ОСОБА_7 , тим самим використала завідомо підроблений документ.
Крім того, вона же, маючи умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що відомості викладені в довідці №1248 від 14.07.2011 про те, що ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, оскільки здійснювала догляд за померлим та проводила поховання, не відповідають дійсності, оскільки догляд за покійним ОСОБА_6 та його поховання не здійснювала, в управління спадковим майном не вступала, а довідки 31.08.2011 разом з позовною заявою подала до Калинівського районного суду Вінницької області, тим самим використала завідомо підроблений документ.
Внаслідок використання ОСОБА_5 завідомо підроблених документів, 15.09.2011 Калинівським районним судом Вінницької області у справі №2-1087/11 прийнято рішення про визнання за ОСОБА_5 права власності на земельну частку (пай) розміром 2,13 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності КСП «Промінь» с. Іванів Калинівського району Вінницької області, яка належала покійному ОСОБА_6 .
Своїми діями ОСОБА_5 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.
До початку судового розгляду захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_4 через канцелярію суду подав клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та закриття відносно неї кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 заявлене її захисником клопотання підтримала. Пояснила, що суть обвинувачення їй зрозуміла. Просила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України. Пояснила, що підстава звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України їй роз`яснені та зрозумілі. Не заперечує проти закриття кримінального провадження щодо неї з нереабілітуючих підстав.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечує.
З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а обвинувачена ОСОБА_5 звільненню від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, виходячи з таких підстав.
ОСОБА_5 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку відповідальність за який, передбачена ч. 4 ст. 358 КК України.
Відповідно до обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження, інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, вчинене останньою 31.08.2011 та з вказаного моменту пройшло вже більше ніж як три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Діяння обвинуваченої кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, санкцією якої серед видів покарань передбачений і такий його найтяжчий вид як обмеження волі на строк до двох років.
Відповідно до ст. 12 КК України інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_5 кримінальне правопорушення класифікується як кримінальний проступок (в редакці Закону від 22 листопада 2018 року № 2617- УІІІ ).
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Судом у цьому кримінальному провадженні не встановлено обставин, які б вказували на наявність підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За змістом п. 2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Як роз`яснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 р. № 12 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Дотримання умов, передбачених ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Враховуючи наведене, зокрема те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, з моменту вчинення якого станом на день ухвалення судового рішення минуло більше трьох років, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 погоджується на звільнення від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суд приходить до висновку про необхідність звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття щодо неї кримінального провадження.
Питання про документи вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся, судові витрати відсутні, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284, 285 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України - задовольнити.
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0000165 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2020 року щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 358 КК України - закрити.
Документи, до яких надано тимчасовий доступ на підставі ухвали слідчого судді від 05 серпня 2020 року у справі № 132/2355/20, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області протягом семи діб з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1