Справа № 182/7717/15-к
Провадження № 1-кп/0182/180/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2015 № 0000692 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської обл., громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешкає у АДРЕСА_2 , не працює, з освітою 9 класів, неодружений, раніше судимий:
- 03.06.2010 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської обл. за ст. 186 ч. 1, 296 ч. 4 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 18.02.2011 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 19.09.2013 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 1 день;
- 20.01.2020 Марганецьким міським судом Дніпропетровської обл. за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
(в режимі відеозв`язку з ДУ «Запорізький СІ»
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 , -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 04.03.2015 близько 01.30 год., маючи умисел на заволодіння транспортним засобом, прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де побачив легковий автомобіль, марки ВАЗ-2115, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння вищевказаним транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння автомобілем ВАЗ-2115, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів за допомогою заздалегідь підготовлених ключів, шляхом підбору ключа, проник до салону автомобіля, де, пошкодивши замок запалення, запустив двигун автомобіля. Після чого, на викраденому автомобілі ВАЗ-2115, номерний знак НОМЕР_1 , із місця події зник, викраденим транспортним засобом розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 незаконно заволодів транспортним засобом ВАЗ-2115, номерний знак НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому шкоду, яка відповідно до висновку експерта № 219 від 14.07.2015 складає 75 826 грн. 30 коп., що є значною шкодою, оскільки перевищує сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе спочатку визнав частково, потім повністю і пояснив суду, що потерпілого ОСОБА_6 він знав, відносини у них були нормальні. Зустрічалися в гаражі, де його брат ремонтував автомобілі, куди потерпілий приходив. У березні 2015 р. у нічний час приблизно о першій годині ночі він побачив, що біля будинку № 105 по пр. Трубників стояв автомобіль ВАЗ-2115 сірого кольору. Що цей автомобіль належить ОСОБА_6 йому відомо не було. У нього були в кишені різні ключі від автомобілів, він підібрав ключ і проник до салону автомобіля. Ключі у нього у кишені були випадково, бо він займався ремонтом автомобілів, тому носив ключі із собою. В автомобілі в салоні він зірвав замок запалення, запустив двигун, приїхав на автомобілі до гаражу кооперативу Світлофор та поставив автомобіль там. Даний гараж він орендував, оскільки займався ремонтом автомобілів. На наступний день вказаний автомобіль він розібрав. Запасні деталі, крім кузова, продав по оголошенню, до нього приїхав чоловік з м. Запоріжжя, який їх забрав. ОСОБА_7 залишив у гаражі. Через 2 тижні він приїхав до гаража, побачив, що на ньому встановлений інший замок, запитав у сусіда, який сказав, що приїжджали працівники поліції і вилучили викрадене. На даний час вони вирішили з потерпілим питання щодо відшкодування шкоди. В рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди він купив потерпілому автомобіль ВАЗ-2105 за 420 доларів США. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати його.
Крім показів обвинуваченого його вина підтверджується показами потерпілого, свідка, письмовими доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 показав, що обвинуваченого ОСОБА_3 раніше не знав. Знав його брата та племінника, т.я. у них на СТО ремонтував свій автомобіль. В ніч з 3 березня на 4 березня 2015 року він повернувся додому о 23.00 - 23.30 год. Автомобіль ВАЗ-2115 н.з. НОМЕР_1 поставив біля будинку, під вікнами квартири. На автомобілі була сигналізація, однак за один чи два тижні до викрадення автомобіля вона зіпсувалася, тому тоді не працювала. Ранком о 06.00 - 06.10 год. вийшов на кухню і подивився у вікно, побачив, що автомобіля біля будинку не було. Вийшов на подвір`я, слідів від автомобіля теж ніяких не було. Запитав у сусіда, чи нічого він не чув. Після цього зателефонував до поліції. Співробітники поліції приїхали через 40 хв. Автомобіль знайшли 01.07.2015 в гаражі кооперативу біля м`ясокомбінату. До нього зателефонував слідчий, попросив під`їхати. Коли він приїхав, то двері до гаража були відчинені. Автомобіль був розібраний, залишився лише кузов, лобове скло, задній бампер. З обвинуваченим він домовився про те, що він віддає обвинуваченому все, що залишилося від автомобіля, а той у свою чергу відновить автомобіль. На даний час питання вирішене, він претензій до обвинуваченого не має. Від цивільного позову відмовляється.
Свідок ОСОБА_8 показав, що у нього є гараж в авто гаражному кооперативі «Світлофор» за № НОМЕР_2 , неподалік знаходиться гараж № НОМЕР_3 . Цей гараж здавався в оренду. Десь вісною 2015 р., проходячи повз цього гаража, у напіввідчинені двері він побачив, що в гаражі стоїть кузов автомобіля на колодках. Автомобіль ВАЗ 2115 сірого кольору. Потім на слідстві він упізнавав особу, яка орендувала у той період цей гараж. Чи те точно був ОСОБА_3 зараз сказати не може, бо пройшов тривалий час, але тоді упізнавав цю особу впевнено.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів, показів потерпілого підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0000692:
-протоколом огляду місця події від 04.03.2015 території, яка знаходиться навпроти житлового будинку № 105 по пр. Трубників у м. Нікополі, Дніпропетровської обл. Зафіксовано місце, звідки було викрадено автомобіль ВАЗ-2115 н/з НОМЕР_1 (а.п. 14-16);
-копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 2115 реєстраційний номер НОМЕР_1 , сріблястого кольору. Власником якого є ОСОБА_6 (а.п. 21);
-заявою ОСОБА_9 про добровільне надання працівникам поліції для огляду належного йому приміщення гаража, який знаходиться на території гаражного кооперативу Світлофор(а.п. 22);
-протоколом огляду від 01.07.2015 приміщення гаража № НОМЕР_4 ряду гаражного кооперативу Світлофор у м. Нікополі. Під час проведення огляду виявлено та вилучено кузов автомобіля ВАЗ-2115 сірого кольору та сліди пальців рук, з фото-таблицею. (а.п. 23-27);
-розпискою ОСОБА_6 про отримання раніше викраденого у нього кузову автомобіля ВАЗ-2115, сірого кольору (а.п. 29);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.07.2015, в ході якого свідок ОСОБА_9 впізнав з 4-ох осіб ОСОБА_3 , як чоловіка на ім`я ОСОБА_10 , якому він віддав у користування гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі Світлофор. Впізнає його за зачіскою, рисами обличчя. (а.п. 32-35);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.07.2015, в ході якого свідок ОСОБА_8 впізнав з 4-ох осіб ОСОБА_3 , як хлопця, який у гаражі № НОМЕР_3 гаражного кооперативу Світлофор здійснював ремонт автомобілів на початку березня 2015 року, знаходився у вказаному гаражі, де стояв автомобіль ВАЗ 2115 сірого кольору. Впізнає його за загальними рисами обличчя. (а.п. 42-44);
-висновком судової дактилоскопічної експертизи, № 32/01-272 від 07.07.2015, відповідно до якої сліди папілярних візерунків, які відкопійовані на чотири відрізки липких стрічок, вилучені 01.07.2015 в ході огляду гаража № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі Світлофор для ідентифікації за ними особи не придатні. (а.п.50-54);
- висновком товарознавчої експертизи № 219 від 14.07.2015, відповідно до якої вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля ВАЗ 2115, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження на 04.03.2015 року складає 75 826,3 грн. (а.п. 58-66)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.10.2015, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав місце, звідки викрав автомобіль марки ВАЗ 2115 та місце, де залишив вказаний автомобіль, з фото-таблицею (а.п. 124-126).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЕСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Також суд враховує обставини справи. Особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний, корисливий злочин. Він є працездатною особою, однак офіційно не працевлаштований. Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно. Не одружений, на утриманні нікого не має. Не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 20 січня 2020 року вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 289 КК України - 04.03.2015, тобто до постановлення вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року.
Зокрема, за вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 289 КК України йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі без конфіскацією майна, а остаточне покарання, з огляду на те, що дане кримінальне правопорушення (злочини) він вчинив до постановлення вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року, за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, яке відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у виді позбавлення волі без конфіскацією майна.
Враховуючи вищезазначені обставини, суд не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 03.07.2017 було надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 та він був оголошений у розшук. 26.09.2017 ОСОБА_3 був затриманий за вказаною ухвалою.
Стосовно ОСОБА_3 Нікопольським міськрайонним судом від 28.09.2017 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому продовжувався. 19.07.2018 ухвалою суду ОСОБА_3 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Строк дії вказаного запобіжного заходу скінчився.
На даний час ОСОБА_3 утримується під вартою за іншим кримінальним провадженням, яке перебуває на розгляді у іншому суді.
Що стосується порядку зарахування обвинуваченому ОСОБА_3 строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якої, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переважуючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 вчинив злочин 04.03.2015, затриманий 26 вересня 2017 р. Тримався під вартою до 19 липня 2018 р.
Враховуючи зазначені обставини, а також положення ч. ч. 1, 4 ст. 5 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII).
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлявся цивільний позов до ОСОБА_3 , він просив суд стягнути з ОСОБА_3 90 000 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди. Однак, у подальшому ОСОБА_6 відмовився від позову, оскільки вони з обвинуваченим досягли згоди щодо відшкодування збитків.
Речовий доказ:
-кузов від автомобіля ВАЗ-2115 з номером НОМЕР_5 , що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити потерпілому ОСОБА_6 .
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової трасологічної експертизи, згідно довідки, на суму 368 грн. 28 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 289 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року та за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 міс. без конфіскації майна.
Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.
Зарахувати у строк відбування покарання час досудового тримання ОСОБА_3 під вартою по цьому провадженню з 26.09.2017 до 19.07.2018 та час відбування покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської обл.. від 20.01.2020.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838 - VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 26.09.2017 до 19.07.2018.
Строк дії запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні скінчився.
Від цивільного позову потерпілий відмовився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речовий доказ: кузов від автомобіля ВАЗ-2115 з номером НОМЕР_5 , що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити потерпілому ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судової трасологічної експертизи 368 (триста шістдесят вісім) грн. 28 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1