ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/997/20 Номер провадження 11-кп/814/728/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0002581 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 13 березня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, маючий неповнолітню дитину, непрацюючий, судимий, останній раз

06 травня 2019 року Київським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 309, ст.75 КК України за 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Київського районного суду м. Полтава від 06 травня 2019 року та остаточно засуджений на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Згідно з вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 22 листопада 2019 року з 06 по 07 годину, перебуваючи у приміщенні Національної лотереї «Спорт Лото» по вул. Великотернівська, 35/2 у м. Полтава, таємно, шляхом вільного доступу викрав з приміщення касової зони належний потерпілій ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung A70» вартістю 12999 грн.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 просить призначити йому більш м`яке покарання, оскільки остаточне покарання, визначене місцевим судом, на його думку, є несправедливим внаслідок суворості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи ОСОБА_8 про можливість пом`якшення остаточного покарання суперечать приписам кримінального закону.
Покарання обвинуваченому призначене у відповідності до вимог ст.65, ст.50 та ст.71 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п.26 постанови №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст.75 КК України) і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Відповідно до ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Таким чином, місцевий суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та з урахуванням ст.71 КК України призначив наближений до мінімального термін позбавлення волі з урахуванням розміру невідбутого покарання за попереднім вироком.
Враховуючи наведені вимоги закону, з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який декілька разів був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі, звільнявся на підставі акту амністії, проте належних висновків не зробив, не працює, перебуває на обліку у наркологічному диспансері внаслідок зловживання алкоголем, в період іспитового строку вчинив новий умисний злочин проти власності з метою особистої наживи, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 13 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4