ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3390/19 Справа № 172/211/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000862 від 14 грудня 2017 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.07.2007 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
- 23.04.2009 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;
- 16.06.2012 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.01.2013 року вирок скасовано та направлено на додаткове розслідування;
- 27.06.2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області змінено вирок та призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільненого 04.03.2016 року з Криворізької ВК № 80 по відбуттю строку покарання;
- 19.07.2018 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,
-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.186 КК України, -

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_8 , в режимі відеоконференції

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати до нього ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838 VIII від 26 листопада 2015 року та зарахувати йому у строк відбування покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.186 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2018 року, остаточно призначено покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 13.12.2017 року приблизно о 19.00 годині, ОСОБА_6 прийшов до будинку АДРЕСА_2 . В цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами та чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 ,шляхом пошкодження віконної рами, діючи з корисливих мотивів, проник до вищевказаного будинку, в зальній кімнаті якого перебувала ОСОБА_9 . ОСОБА_6 з погрозою застосування насильства, яку ОСОБА_9 сприймала реально та, побоювалась за своє життя, почав вимагати в останньої грошові кошти. Після чого, користуючись своєю перевагою в силі, перебуваючи в положенні стоячи, а потерпіла лежала на підлозі, правою рукою, стиснутою в кулак, наніс три удари по обличчю потерпілої та один удар по тулубу праворуч. Після чого, ОСОБА_6 пішов до іншої кімнати, а потерпіла залишилась лежати на підлозі.
Повернувшись до прихожої кімнати, ОСОБА_6 , тримаючи в руках дерев`яну палицю від віконної рами, наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відповідають категорії легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Після цього ОСОБА_6 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Nomi i184» та з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 279,20 грн.
Крім того, ОСОБА_6 25.12.2017 року приблизно о 19.00 годині, проходив біля будинку АДРЕСА_3 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, через відкриті вхідні двері проник до будинку АДРЕСА_3 , наказав потерпілому ОСОБА_10 лежати, після чого наказав віддати йому грошові кошти, на що ОСОБА_10 відповів, що він не має грошей. Після цього ОСОБА_6 відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung» GTE1080i, чорного кольору, зарядним пристроєм та коробкою від вказаного телефону та з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим втік, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 408 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається матеріалів провадження, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого про необхідність застосування щодо нього ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів зазначає наступне.
Частина 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 838-VIII передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
З вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2019 року вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_6 вчинив 13.12.2017 року та 25.12.2017 року.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 , згідно протоколу затримання (т.2 а.с.139-142) був затриманий 18 січня 2018 року, на підставі ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
18 січня 2018 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2018 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з 18 січня 2018 року до 18 березня 2018 року включно.
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення після 20 червня 2017 року, та відповідно до протоколу затримання, обвинувачений був затриманий 18 січня 2018 року та саме з 18 січня 2018 року до засудженого було застосовано запобіжний захід- тримання під вартою, зазначене свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
З урахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, а тому вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.186 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4