Справа № 509/2361/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року слідчий суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з процесуальним керівником прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000304 від 23.02.2020 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеса, українець, громадянин України, не одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 07.07.2016 року Приморським районним судом м.Одеси за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі звільнений по відбиттю строку покарання, 28.02.2020 року матеріали кримінального провадження №0000422 від 12.02.2020 року направлено з обвинувальним актом до Київського районного суду за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України

підозрюваного у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000304 від 23.02.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_5 .

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше не одноразово засудженим за ряд умисних, корисливих злочинів скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

22.02.2020 року близько 18 годин 50 хвилин годині, ОСОБА_5 , який перебував в приміщенні супермаркету ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна», що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Лиманка, проспект Небесної Сотні 101 (М.Жукова), виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме продукції, яка належить ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна».

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні вищевказаного супермаркету, переконавшись, що його дії залишаються непоміченими для оточуючих, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав з полиць стелажів супермаркету наступні товари: дезодорант виробничої марки «OLD SPISE Твер Дез Whitewat- у кількості 4 штук, вартість за одну одиницю становить 49 гривень 92 копійок, сховавши їх до внутрішньої кишені своєї куртки. Після чого направився до відділу кондитерських виробів де зі стелажів шляхом вільного доступу викрав наступний товар: шоколад торгівельної марки « Кіндер шоколад новорічний 151 г» у кількості 6 плиток, вартість за одну одиницю товару складає 45 гривень, 75 копійок, сховавши вказаний товар у внутрішню частину своєї куртки, тим самим спричинивши ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» майнову шкоду на загальну суму 474 гривень 18 копійок.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно.

03.04.2020 відносно ОСОБА_5 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України.

Підозра ОСОБА_5 обґрунтована зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Слідчий вважає, що у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме: п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як підозрюваний ОСОБА_5 не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків; на теперішній час його місце знаходження не встановлене; п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України: вчинити інші кримінальні правопорушення, так як підозрюваний не працюючий, постійного джерела доходу не маючий.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Кримінальним кодексом України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачено покарання у вигляді арешту строком від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Слідчий вважає, що, у відповідності з вимогами ст. 177 КПК України, для того, щоб забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином , вчинити інше кримінальне правопорушення, є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор клопотання не підтримав, зазначив, що з урахуванням встановлених обставин підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України

Так, положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді відповідних клопотань про обрання запобіжного заходу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою - є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, судом враховується правова позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (inabstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка слугувала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ). Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі "Таран проти України" зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Неистяк проти Словаччини», заява №65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі проти Польщі» (Ladentv. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредіновпроти України» (v.Ukraine),заява № 38717/04, п. 86).

На підставі досліджених матеріалів провадження, суд вважає встановленим наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд вважає, що слідчим ні в клопотанні, ні в поясненнях в судовому засіданні не надано аргументованого обґрунтування неможливості застосування до підозрюваного інших, передбачених КПК України видів запобіжних заходів крім тримання під вартою, тому суд вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, і застосування саме такого запобіжного заходу забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.181, 183, 193, 194, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000304 від 23.02.2020 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з 20.00 години до 06.00 години наступного дня, строком на 60 днів, до 19.08.2020 р.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 за першою вимогою;

2) щодня з 20.00 години до 06.00 години наступного дня не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та контактних номерів телефонів;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у вказаному кримінальному провадженні.

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених обов`язків.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 19.08.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 26.06.2020 р. о 09.45.

Слідчий суддя ОСОБА_1