Справа № 461/3170/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/359/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000258 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14 квітня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14 квітня 2020 року застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Овруч Житомирської області,

зареєстрованого та проживаючого

за адресою:

АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 , тобто до 10 червня 2020 року включно.

На ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14 квітня 2020 року захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту по місцю його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_8 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, ризики, наведені в ухвалі слідчого судді, є недоведеними, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Щодо підозри, яка оголошена ОСОБА_7 , то, на його думку, на час обрання запобіжного заходу останньому у справі не була проведена судово-медична експертиза, а підозра оголошена на підставі довідки з лікарні, яка не пояснює, коли саме були заподіяні тілесні ушкодження і механізм їх виникнення.

Крім того, зазначає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають батьки, які є особами з інвалідністю, він є військовослужбовцем та учасником бойових дій, не судимий.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

12 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

12 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України: заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 11.04.2020, близько 15 год. 30 хв., військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_7 , разом із своїми співслужбовцями військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , знаходились в одній з дерев`яних альтанок на західному березі озера на території міжнародного центру миротворчості та безпеки «Яворівський полігон» у с. Старичі Яворівського району Львівської області, куди прийшли заздалегідь домовившись про відпочинок, зокрема вживання алкогольних напоїв та продуктів харчування, які придбали заздалегідь.
У подальшому цього ж дня, близько 18.00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом на заподіяння умисного тілесного ушкодження, наніс потерпілому ОСОБА_9 декілька ударів кулаками рук та ногами по тілу та голові, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої черепно-мозкової травми, субдурального крововиливу, набряку головного мозку, що в подальшому призвели до смерті ОСОБА_9 , які за ступенем тяжкості, відносно живих осіб, в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння і в даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .
Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою, врахувавши при цьому: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики.

При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про необгрунтованість підозри, яку повідомлено ОСОБА_7 , то слід зазначити, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними протоколу огляду місця події від 12.04.2020; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України; показаннями підозрюваного ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження.
Крім того, слід зазначити, що при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, не обгрунтування слідчим суддею своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а також те, що підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, є обгрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу не були оцінені у сукупності дані що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем, учасником бойових дій, не судимий, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність постійного місця проживання, а також перебування на його утриманні батьків, які є особами з інвалідністю, що в сукупності давало підстави застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту по місцю його проживання та реєстрації, то при обгрунтованій підозрі у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність та можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави є обгрунтований та відповідає вимогам закону, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 .
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно та в повній мірі дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14 квітня 2020року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4