Справа № 755/6327/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002529 від 08 квітня 2020 року, який надійшов з угодою про примирення, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2020 року близько 01 години неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебував за адресою: вул. Кибальчича, 15-а в м. Києві, де в нього виник словесний конфлікт із раніше не знайомими йому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який в подальшому переріс у взаємну бійку.
Під час бійки, коли ОСОБА_5 впав на землю, а ОСОБА_3 наносив йому удари ногами по тулубу, то побачив, що потерпілий у правій руці тримає мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, Model: 625, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 1200 гривень, а на землі лежить її мобільний телефон марки «Meizu», золотистого кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , вартістю 3749 гривень, який належить ОСОБА_6 .

В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , вирвав телефон марки «Nokia» з руки ОСОБА_5 , та забрав мобільний телефон марки «Meizu», що лежав поруч на землі.

Після чого, ОСОБА_3 разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1200 гривень, а потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3749 гривень.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

30 квітня 2020 року у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002529 від 08 квітня 2020 року, між потерпілим ОСОБА_5 , потерпілою ОСОБА_6 та законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , за участю адвоката ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому положеннями ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до умов угоди, потерпілий ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 та законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_8 за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст.471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст.186 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір майнової шкоди, яку ОСОБА_3 добровільно відшкодував у повному обсязі, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч. 1 ст.186 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення ним кримінального правопорушення, а саме, за ч. 1 ст. ст.186 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому.

Розглядаючи, в порядку встановленому п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні цієї угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , призначити ОСОБА_3 узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердив, що ОСОБА_3 повернув викрадене майно, та що йому роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення угоди та обмеження йому права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення, укладену між нею та законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , призначити ОСОБА_3 узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердила, що ОСОБА_3 повернув викрадене майно, та що їй роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення угоди та обмеження їй права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , у судовому засіданні просила суд вказану угоду, укладену між нею та потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , затвердити і призначити її сину ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, зазначила, що потерпілим добровільно повернуто викрадене майно.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні також просив суд вказану угоду, укладену між його законним представником ОСОБА_8 та потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , затвердити і призначити йому узгоджену в угоді міру покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, зазначив, що він добровільно повернув викрадене майно.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. ст. 186 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 , потерпілою ОСОБА_6 , та законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_8 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілими угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України. Крім того, потерпілі ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 в свою чергу цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст.65 КК України.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_5 , потерпілою ОСОБА_6 , та законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_8 відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна, а тому його дії підлягають кваліфікації ч. 1 ст. 186 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 66 КПК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданої шкоди, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 67 КПК України, - суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Доля речових доказів вирішена, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 314 , ст.ст. 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 30 квітня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002529 від 08 квітня 2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 , потерпілою ОСОБА_6 та законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , за участю адвоката ОСОБА_7 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України, та призначити йому за цей злочин, узгоджене сторонами угоди про примирення від 30 квітня 2020 року, покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить суму 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в доход держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Речові докази у справі: мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, Model: 625, IMEI: НОМЕР_1 , який передано під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 залишити власнику, мобільний телефон марки «Meizu», золотистого кольору, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , - який передано під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 залишити власнику.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1