У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/3606/19 № 1-кп/610/352/2019

м. Балаклія 23.12.2019 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: ОСОБА_1

за участі
прокурора: ОСОБА_2 ,

обвинуваченої: ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001007 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою для запобігання спробам переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачена не заперечувала проти задоволення клопотання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до обвинуваченої застосований під час досудового розслідування 21.11.2019р. по 31 грудня 2019 року включно, з визначенням розміру застави.

На час розгляду питання про доцільність тримання обвинуваченої під вартою суд дійшов висновків, що вказані ризики не змінились.

Застосування запобіжного заходу необхідно для забезпечення судового розгляду, який з об`єктивних причин не закінчено на даний час.

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, на сьогоднішній час судом не встановлено.

Судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України обвинувачена може здійснити спроби переховуватися від суду, вчинити інші злочини, і ці ризики не зменшились. Інші ризики не доведені.

Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам ґрунтується на: тяжкості злочинів і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченої винуватою у злочинах, у вчиненні яких вона обвинувачується, а це злочини середньої тяжкості, наявності у обвинуваченої значного кримінального досвіду, відсутності місця роботи та постійного законного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, достатніх для запобігання зазначеним ризикам. Ризики є підвищеними.

Інші позитивні дані про особу обвинуваченої цього висновку не спростовують. Не надано доказів того, що за станом здоров`я обвинувачена не може утримуватись під вартою або у тих умовах, за потреби, їй не може бути надана кваліфікована медична допомога.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що вона, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Це рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінуються обвинуваченій, а саме проти власності, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, суд вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження, до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою та існує обґрунтована необхідність для продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-190, 314-317, 331 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити повністю. Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ) строк тримання під вартою по 21 лютого 2020 року включно, з визначенням розміру застави, відповідно до постанови слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 21.11.2019р.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1