Дата документу 15.06.2020 Справа № 323/429/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1107/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 323/429/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі закону України про амністію,

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вказує, що він не згоден з ухвалою суду з приводу її незаконності, зауважує, що судом не взято до уваги, що він інвалід, потребує операцію, також має низку інших хронічних тяжких хвороб, вважає, що він заслуговує на застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника та засудженого, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який просив судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання на підставі закону України про амністію відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від покарання на підставі закону України про амністію.
Відмовляючи в задоволенні клопотання суд першої інстанції вказав, що засуджений ОСОБА_6 не підпадає під категорію осіб, визначених Законом України "Про амністію у 2016 році".
Судом встановлено, що вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 31.10.2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Ухвалою Великобілозерського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2018 року задоволено подання Михайлівського районного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та Міністерства юстиції України та скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , засудженого 31.10.2017 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України та направлено для відбуття покарання в місця позбавлення волі строком на три роки. Строк відбуття обчислювати з моменту фактичного затримання.
Вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 31.05.2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк три місяці. Строк покарання обчислювати з моменту фактичного затримання, після звернення вироку до виконання. Вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 31.10.2017 року виконувати самостійно.
Згідно Розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 31.05.2018 року щодо засудженого ОСОБА_6 набрав законної сили 30.06.2018 року та підлягає негайному виконанню.
26 липня 2018 року ОСОБА_6 затриманий, що стверджується протоколом про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.
Вироком Великобілозерського районного суду Запорізької області від 06.03.2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 31.10.2017 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 серпня 2019 року вирок Великобілозерського районного суду Запорізької області від 06.03.2019 року в частині призначеного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 31.05.2018 року, призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового складання покарання, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Михайлівського районного суд Запорізької області від 31.10.2017 року та призначено ОСОБА_6 остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання відбуте покарання за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 31.05.2018 року у виді 3 місяців арешту. В решті вирок залишено без змін.
Як вбачається з медичної довідки, виданої завідувачем медичної частини №88 Філії Державної установи "Центр охорони здоров"я Державної кримінально-виконавчої служби України" в Запорізькій області ОСОБА_6 прибув до ДУ "Оріхівська виправна колонія (№88)" 05.04.2019 року. В медичну частину звертався 6 разів для первинного медичного огляду, встановлено діагноз - консолідований перелом правої ключиці, стан після остеосинтезу. Крім того, ОСОБА_6 на диспансерному обліку з приводу психічних захворювань не перебуває, рекомендовано виключити нагрузку на праву верхню кінцівку. ЦФГ №14044 від 03.02.2020 року - без змін.
Відповідно до ст. 11 Закон України «Про амністію у 2016 році», рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Статтями 1-8 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено перелік осіб, до яких може бути застосована амністія, та підстави її застосування.
У відповідності до ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми; б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572; ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР; є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_6 був засудженим вироком Великобілозерського районного суду Запорізької області від 06.03.2019 року, був вчиненим останнім 14.04.2018 року.
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Враховуючи вищевказане, а також те, що згідно ст. 18 Закону України «Про амністію у 2016 році», цей закон набирає чинності з дня, наступного його опублікуванню (06.09.2017 року), колегія суддів приходить до висновку, що дії цього Закону не поширюються на засудженого ОСОБА_6 , оскільки він вчинив злочин після 07.09.2017 року.
У зв`язку з цим, колегія суддів не розглядає по сутті інші доводи апелянта, зокрема про те, що він є інвалідом, потребує операцію, має низку інших хронічних тяжких хвороб, оскільки дії Закону України «Про амністію у 2016 році» на останнього не поширюється.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2020 року, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», відмовлено, залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: