ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/513/20 Справа № 191/2289/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, судимого:
-17.02.2006 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з іспитовим строком 2 роки;
-28.09.2007 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-15.11.2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190, ст. 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, з іспитовим строком1 рік;
-22.01.2015 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років; зараховано ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.03.2016 року в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19.08.2014 року по 21.02.2015 року, згідно ч. 5 ст. 72 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення.
Рішення суду обґрунтовано тим, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів виправлення. Згідно характеристики ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, на даний час працевлаштований, має одне заохочення та 9 стягнень.
Засуджений не погодився з даним рішення суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та застосувати до нього ст. 81 КК України.
Посилається на те, що працевлаштований, до праці відноситься сумлінно, заходи виховного характеру відвідує систематично, приймає участь в життєдіяльності установи, з працівниками установи тактовний, підтримує зв`язки з родиною шляхом листування, в скоєному злочині вину визнав, розкаявся, цивільних позовів не має.
Під час апеляційного розгляду підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення вимог засудженого. Вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.
Так, ОСОБА_6 засуджено 22 січня 2015 року за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
22 березня 2016 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19.08.2014 року по 21.02.2015 року, згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку відбування покарання 19 серпня 2014 року.
Кінець строку відбування покарання 17 лютого 2021 року.
За час перебування в СІЗО м. Кривого Рогу ОСОБА_6 характеризувався негативно, мав одне стягнення за зберігання заборонених предметів.
До Синельниківської ВК № 94 прибув 01.04.2015 року. На теперішній час працевлаштований, ставлення до праці задовільне.
Має одне заохочення, яке надавалося з метою стимулювання правослухняної поведінки, та дев`ять стягнень, які погашені у встановленому законом порядку.
Заходи виховного характеру відвідує систематично, намагається реагувати на них правильно.
Підтримує рівні відносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, був двічі звільнений від відбування покарання з іспитовим строком. За період відбування покарання явних позитивних змін, які б свідчили про виправлення засудженого не відбулося, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмовити задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення.
Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм надано належну оцінку.
Отже, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів, що дійсно став на шлях виправлення. Для цього останньому потрібен більш тривалий час.
Вказані висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в особовій справі засудженого, а тому не можуть спростуватися апеляційними доводами засудженого, які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування вимог ст. 81 КК України.
Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, слід залишити без змін.
Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4