Провадження № 1-КП/200/37/19
Справа № 200/1199/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0003076, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м.Дніпропетровська, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0003076 відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України та ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України.

05 вересня 2019 року до спливу продовженого строку під час розгляду кримінального провадження, виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою.

У судовому засіданні прокурор вважав за доцільне продовжити відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, вони раніше судимі за корисливі злочини, не мають міцних соціальних зв`язків та доходу, що свідчить про те, що обвинувачені можуть в подальшому переховуватися від суду, впливати на потерпілого, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином.

Просив відмовити в задоволенні клопотання обвинувачених та захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_4 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід на домашній арешт, так як ОСОБА_6 має постійне місце проживання з матір`ю, тобто наявні міцні соціальні зв`язки.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_5 також просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід на домашній арешт, так як доказів в обґрунтування наведених ризиків відсутні, даних про те, що ОСОБА_7 буде переховуватися від суду, не надані, незважаючи на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а в задоволенні клопотання захисту та обвинувачених про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити, з наступних підстав.

Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.

Ухвалою суду від 14.08.2019 року, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за клопотанням прокурора продовжено строк тримання під вартою до 12.10.2019 року.

На цей час дане кримінальне провадження не розглянуто, судовий розгляд триває, а наступна дата судового засіданні буде призначена поза межами дії попередньої ухвали 23.10.2019 року.

При цьому, при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином.

Суд вважає, що вказані ризики на час розгляду в суді кримінального провадження не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_6 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він звинувачується.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні корисливого тяжкого злочину, поєднаного з застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком від 4-х до 6-ти років.

За таких обставин, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , суд вважає, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності, ризики того, що ОСОБА_6 може вдатись до спроб переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків, є цілком обґрунтованими і реально існують, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Крім того, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, тобто немає постійного доходу, не одружений, не має утриманців, тобто міцні соціальні зв`язки у нього відсутні, мешкає без реєстрації, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, що свідчить про відсутність в нього стримуючих факторів від вчинення інших злочинів та схильність до вчинення інших правопорушень, перешкоджанню кримінального провадження іншим чином.

Таким чином, з урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості та складності справи, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, є співмірним з існуючими ризиками, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Посилання захисту та обвинуваченого, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, так як вищезазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці, а тому не зможуть мінімізувати встановлені наявні ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Водночас, при застосуванні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконного впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином.
Вказані ризики на час розгляду в суді кримінального провадження не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_7 , а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких він звинувачується.

Так, ОСОБА_7 звинувачується у скоєнні корисливого тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_6 , поєднаного з застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 4-х до 6-ти років.

За таких обставин, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 , суд вважає, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності, ризики того, що ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків, є цілком обґрунтованими і реально існують, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, тобто немає постійного доходу, не одружений, не має утриманців, тобто міцні соціальні зв`язки у нього відсутні, раніше судимий, що свідчить про відсутність в нього стримуючих факторів від вчинення інших злочинів та схильність до вчинення інших правопорушень, перешкоджанню кримінального провадження іншим чином.

З урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості та складності справи, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, є співмірним з існуючими ризиками, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Посилання захисту та обвинуваченого, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу на домашній арешт, так як вищезазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці, а тому не зможуть мінімізувати встановлені наявні ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст.176-177, 183-184, 193-194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора Дніпропетровської міської прокуратури №2 ОСОБА_3 щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 листопада 2019 року, включно.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 листопада 2019 року, включно.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Суддя ОСОБА_1