12.03.2020 Єдиний унікальний номер 205/3836/19
Провадження №1кп/205/724/20
Єд.унік.№205/3836/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше не засудженого, працюючого мулярем ФОП « ОСОБА_9 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.187 ч.1, 186 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 , 03 січня 2019 року, близько 13 години, разом з ОСОБА_10 , знаходився в 1-му під`їзді буд. АДРЕСА_2 , де побачив раніше знайомого потерпілого ОСОБА_11 , з яким стали розпивати спиртні напої. Під час сумісного вживання спиртних напоїв, обвинувачений ОСОБА_8 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на заволодіння чужим майном, не повідомивши про свої злочинні наміри ОСОБА_10 , наблизився до потерпілого ОСОБА_11 та діючи відкрито, із корисливих міркувань, схопив рукою мобільний телефон «HUAWEI LUA-U22», imei: НОМЕР_1 , вартістю 1350 грн., який знаходився на підвіконні між першим та другим поверхами 1-го під`їзду буд. АДРЕСА_2 , після чого з викраденим майном з місця злочину зник, завдавши потерпілим майнову шкоду на зазначену суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_8 , 03 січня 2019 року, близько 16 години, перебував біля гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , після чого у нього виник злочинний умисел на розбійний напад з метою заволодіння майном потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_8 , в той же день, знаходячись у зазначеному місці, діючи із корисливих міркувань, використовуючи кухонний ніж, напав на потерпілого ОСОБА_12 та погрожуючи застосуванням вказаного ножа, тобто застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, заволодів грошовими коштами на суму 200 грн., після чого з місця злочину зник, завдавши ОСОБА_5 майнову шкоду на зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що дійсно він, 03 січня 2019 року, при вказаних у обвинувальному акті обставинах, у зазначених місці та часі, заволодів майном потерпілого ОСОБА_11 , а саме: мобільним телефоном «HUAWEI LUA-U22», вартістю 1350 грн., вихопивши його з підвіконня, після чого з місця злочину зник. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, визнав частково та пояснив суду, що 03 січня 2019 року, близько 16 години, він, разом зі своїми знайомими знаходився у приміщенні гаражу, розташованому біля буд. АДРЕСА_3 , де на камерах відео спостереження, побачив потерпілого ОСОБА_5 та його знайомого ОСОБА_13 , які перебували біля гаражу та робили щось підозріле. З метою з`ясування цілей перебування потерпілого та його знайомого біля гаражу, він підійшов до зазначених осіб та під час спілкування, потерпілий ОСОБА_5 сам, задля запобігання можливого конфлікту, запропонував йому грошові кошти в сумі 200 грн., на що він погодився, взяв гроші та вони розійшлися у своїх справах. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 пояснив суду, що ножем потерпілому ОСОБА_5 він не погрожував та будь-яких вимог щодо передачі йому грошових коштів не висловлював.

Винуватість ОСОБА_8 повністю підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 03 січня 2019 року, близько 16 години, він, разом зі своїм знайомим - ОСОБА_13 , проходили біля гаражного приміщення, розташованого поблизу буд.17/2 по вул.К.Гордієнка, коли до них підійшов обвинувачений ОСОБА_8 , який став цікавитись, що вони роблять біля гаражу, після чого запропонував їм зайти у гараж, де став показувати їм якісь відеозаписи. Після того, як вони вийшли на вулицю та знаходились біля гаражу, обвинувачений ОСОБА_8 , тримаючи в руці кухонний ніж та погрожуючи його застосуванням, сказав передати йому грошові кошти, які у нього є. Реально сприймаючи погрози обвинуваченого ОСОБА_8 та злякавшись за своє здоров`я, він передав обвинуваченому грошові кошти у сумі 200 грн., після чого вони з ОСОБА_13 пішли. Обставини розбійного нападу, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 , які стали відомі зі слів сина потерпілого ОСОБА_5 , в судовому засіданні у повному обсязі також підтвердив законний представник потерпілого ОСОБА_6 .

Крім того, аналогічні за змістом показання надав в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , підтвердивши суду, що 03 січня 2019 року, близько 16 години, обвинувачений ОСОБА_14 , перебуваючи біля приміщення гаражу, розташованому по АДРЕСА_3 , погрожуючи застосуванням ножа, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 у сумі 200 грн.

Таким чином, на думку суду, зазначені вище показання потерпілого ОСОБА_5 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 , а також свідка ОСОБА_13 , повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_14 в тій частині, що ножем потерпілому ОСОБА_5 він не погрожував та вимог про передачу коштів не висловлював. Крім того, зазначені показання можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони є належними та допустимими, доповнюють один одного та знаходяться у взаємозв`язку з іншими доказами, добутими під час досудового слідства та дослідженими в ході судового розгляду, а саме:

-показаннями свідка ОСОБА_15 , який підтвердив суду, що 03 січня 2019 року, близько 16 години, він, разом з ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 , перебували у приміщенні гаражу, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , де побачили на моніторі потерпілого ОСОБА_5 та його знайомого - ОСОБА_13 , які проходили біля гаражу та щось підпалювали, після чого ОСОБА_8 вийшов на вулицю. Повернувшись із зазначеними особами, ОСОБА_8 став показувати їм відеозапис з камер спостереження, на що він запропонував обвинуваченому вийти на вулицю та спілкуватись там, на що той погодився. Через деякий час ОСОБА_8 повернувся у приміщення гаражу та показав їм купюру номіналом 200 грн., після чого вони продовжили вживати спиртні напої, а через деякий час розійшлися у своїх справах;

-протоколом огляду місця події від 03 січня 2019 року та фото-таблицею до нього (а.с.11-15), відповідно до якого, з гаражного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , було вилучено грошові кошти в сумі 200 грн., кухонні ножі та сервер збереження відеозапису, які були оглянуті, згідно з протоколами, відповідно від 16 та 21 квітня 2019 року (а.с.141, 154);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.43), згідно з яким потерпілий ОСОБА_5 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка шляхом розбійного нападу заволоділа його майном;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.44), згідно з яким свідок ОСОБА_13 також впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка погрожуючи ножем, заволоділа майном потерпілого ОСОБА_5 ;

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 16 квітня 2019 року (а.с.143-146), згідно з яким потерпілий ОСОБА_5 впізнав ніж, яким обвинувачений ОСОБА_8 погрожував йому під час вчинення розбійного нападу.

-долученими до справи речовими доказами, якими визнані: грошові кошти у сумі 200 грн., якими заволодів ОСОБА_8 , мобільний телефон «HUAWEI LUA-U22», який належить потерпілому ОСОБА_11 ; кухонні ножі, одним з яких ОСОБА_8 погрожував потерпілому під час вчинення злочину, а також сервер зберігання відеозапису (а.с.31, 73, 147, 155).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , а також інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 , а також свідків та дослідження письмових доказів за епізодом відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 від 03 січня 2019 року та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився за цим епізодом злочинної діяльності допитом обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує його дії за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, характеризується позитивно, займається суспільно-корисною працею, має малолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, активне сприяння розкриттю злочинів та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо неповнолітнього.

При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , каяття останнього та позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 170 грн.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.186 ч.1, 187 ч.1 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

-за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний щодо ОСОБА_8 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи №1032 від 25 березня 2019 року в розмірі 170 гривень.

Речові докази:

-два кухонних ножа та сервер зберігання відеозапису «Aluva» модель DH-DVR 5208a, sTZA3ML435W00231, які зберігаються в камері схову Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути ОСОБА_16 ;

-договір про надання фінансового кредиту під заставу №35.29565/0 від 03 січня 2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження;

-грошові кошти в сумі 200 гривень, які зберігаються у УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції №000838 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1