У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку відсторонення від посади інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області строком на два місяці, тобто до 13.05.2020 року (включно).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Шамхорського району, Республіки Азербайджан, азербайджанця, одруженого, з вищою освітою, працюючого на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (на момент вчинення злочину), раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

-підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, у кримінальному провадженні №0000262 від 20.02.2018 року,

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - задоволено. Продовжено строк відсторонення підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від зайняття посади інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області строком на два місяці, тобто до 13.05.2020 року (включно).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження строку відсторонення від посади ОСОБА_5 . Огли

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується із оскаржуваною ухвалою та вважає, що вона підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Вказує, що в оскаржуваній ухвалі суд не встановив наявність критеріїв визначених ч.2 ст. 158 КПК України., а саме суд не навів доказів, на підставі яких можна прийти до висновку, що підозрюваний може перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, та його дії можуть призвести до штучного спотворення показів свідків, потерпілого, та що він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зауважує, що суд не звернув увагу на те, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.01.2020р., підозрюваний вже був відсторонений від займаної ним посади строком на 2 місяці, та прокурор у клопотання про продовження строку відсторонення від посади не навів жодного факту, та доказів на підтвердження своїх тез, що за час дії ухвали про відсторонення, підозрюваний будь-яким чином вчинив дії, які давали би підстави вважати необхідним продовження відсторонення його від посади, з метою подальшого забезпечення превентивного заходу кримінального провадження у вигляді продовження відсторонення від посади.

Звертає увагу, що слідчий суддя безпідставно не звернув увагу на той факт, що у клопотанні про продовження строку відсторонення від посади, прокурор послався на ті ж самі докази, які стали раніш підставою для відсторонення підозрюваного від посади, що, на думку апелянта, свідчить про неефективність досудового розслідування, та безумовну невмотивованість рішення суду.

Крім того, вказує, що суд не дав оцінку доказу сторони захисту відповіді на адвокатський запит №9/8-аз від 29.01.20201р., яка містить висновок службового розслідування, проведеного за фактом отримання 19.02.2018р. тілесних ушкоджень працівниками ВОГР УПД ГУНП та за зверненням ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відносно ОСОБА_5 . Огли та ОСОБА_9 , що свідчить про відсутність достатності доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, у даному випадку підозрюваним ОСОБА_5 .

Зауважує, що місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення є вул. 2-га дільниця с. Ананіїв, Ананіївського району, Одеської області, та кримінальне правопорушення він скоїв під час його тимчасового відрядження до ВОДРГР УПД ГУНП відповідно до наказу ГУНП №4534 від 29.12.2017р., тобто на значній відстані від Лиманського відділу поліції ГУ НП в Одеській області, де у цей час працює підозрюваний, що ніяк не пов`язано з його теперішньою посадою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Офісом Генерального прокурора спільно із прокуратурою Одеської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000262 від 20.02.2018р. за ознаками злочинів передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 згідно наказу начальника ГУ НП в Одеській області №748 о/с від 22.04.2017 перебував на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Лиманського ВП Головного управління Національної поліції в Одеській області, та мав спеціальне звання лейтенант поліції, спільно зі сержантом поліції ОСОБА_9 , який перебував на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Ананьївського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, будучи відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України службовими особами правоохоронного органу, 19.02.2018 у нічний час доби, близько 00.00 год., біля мосту на межі між другою та третьою дільницею с. Ананьїв, Ананьївського району Одеської області, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинили дії, які явно виходять за межі наданих їм прав і повноважень, що супроводжувалось застосуванням насильства, застосуванням спеціальних засобів, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_7 .

15.01.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

06.03.2020 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , в рамках здійснення кримінального провадження з проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України, відомості щодо якого 20.02.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, яким просив продовжити строк відсторонення підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від зайняття посади інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області строком на два місяці.

Зі змісту клопотання вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді про відсторонення підозрюваного ОСОБА_5 від займаної посади спливає 15.03.2020 року.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя вважав, що заявлені ризики, які виправдовують продовження строку відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_5 не зменшились, а для повного з`ясування усіх обставин кримінального провадження та усунення протиріч, необхідне проведення ряду слідчих дій, завершення яких до закінчення дії попередньої ухвали не можливе.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Дослідивши матеріли судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 154 КПК України відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 157 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до приписів ст. 158 КПК України, прокурор має право звернутися з клопотанням про продовження строку відсторонення від посади, яке розглядається в порядку, передбаченому статтею 156 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у продовженні строку відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе, що: 1) обставини, які стали підставою для відсторонення від посади, продовжують існувати; 2) сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали.

При розгляді клопотання слідчого про продовження строку відсторонення підозрюваного ОСОБА_5 . Огли від займаної посади, зазначені вимоги закону слідчим суддею були дотримані в повному обсязі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді, то вони не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Офісом Генерального прокурора спільно із прокуратурою Одеської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000262 від 20.02.2018р. за ознаками злочинів передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 згідно наказу начальника ГУ НП в Одеській області №748 о/с від 22.04.2017 перебував на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Лиманського ВП Головного управління Національної поліції в Одеській області, та мав спеціальне звання лейтенант поліції, спільно зі сержантом поліції ОСОБА_9 , який перебував на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Ананьївського відділення поліції Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, будучи відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України службовими особами правоохоронного органу, 19.02.2018 у нічний час доби, близько 00.00 год., біля мосту на межі між другою та третьою дільницею с. Ананьїв, Ананьївського району Одеської області, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинили дії, які явно виходять за межі наданих їм прав і повноважень, що супроводжувалось застосуванням насильства, застосуванням спеціальних засобів, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_7 , діями.

Так, 15.01.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, відомості щодо якого 20.02.2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.01.2020 року ОСОБА_5 відсторонено від займаної посади строком до 31.03.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.03.2020 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000262 від 20.02.2018 до шести місяців, тобто до 15.07.2020. року.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

За змістом повідомленої ОСОБА_5 підозри його перебування на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області та під час виконання своїх службових обов`язків, тобто перебування на цій посаді сприяло вчиненню зазначених кримінальних правопорушень із використанням своїх службових повноважень. Вказане свідчить про суспільно - небезпечний характер поведінки підозрюваного під час перебування на зазначеній посаді.

Зважаючи на те, що обставини, які стали підставою для відсторонення від посади, продовжують існувати та враховуючи те, що сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованих та правильних висновків про продовження строку відсторонення підозрюваного ОСОБА_5 . Огли від займаної посади.

Інші доводи апеляційної скарги також були предметом розгляду в суді першої інстанції та враховані при ухваленні оскаржуваного рішення та не можуть слугувати запорукою належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також не зменшують заявлених ризиків.

При апеляційному розгляді будь-яких істотних порушень норм КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга підозрюваного не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405 ,407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку відсторонення від посади інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області строком на два місяці, тобто до 13.05.2020 року (включно) -залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді