Єдиний унікальний номер справи 185/788/20
Провадження № 1-кп/185/347/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002394 від 12.12.2019 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Якутська Російської Федерації, росіянина, громадянина України, працюючого комбайнером ШУ «Героїв Космосу», маючого середню освіту, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченому ст.190 ч.1 КК України,
за участю

прокурора ОСОБА_4

представник потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

14.09.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 з метою отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, звернувся з письмовою заявою до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради (надалі Управління) за адресою: м. Павлоград, вул. Центральна, 47, де йому було роз`яснено аб.2 п.6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року (надалі Порядок), а саме - щомісячна адресна допомога особам, які переміщується з тимчасово окупованої території України, не надається у випадку наявності у особи чи будь-якого з членів її сім`ї у власності житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, та попереджений про необхідність повідомлення протягом трьох днів Управління про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Розглянувши заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , Управління призначило останньому щомісячну адресну допомогу з 14.09.2018 року по 13.03.2019 року.

31.10.2018 року дружина обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , придбала у власність об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (договір купівлі-продажу від 31.10.2018 року, завірений Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою), про що обвинувачений ОСОБА_3 , навмисно, в порушення Порядку, у триденний термін не повідомив Управління про зміну обставин та наявність об`єкту житлової нерухомості за вищевказаною адресою, та продовжив отримувати призначену допомогу.

Крім того, 14.03.2019 року в денний час доби, перебуваючи в приміщенні Управління, обвинувачений ОСОБА_3 при написанні повторної заяви, з метою продовження призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, вказав про відсутність у членів його сім`ї зазначеної власності, в результаті чого Управління, розглянувши вказану заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , призначило останньому щомісячну адресну допомогу з 14.03.2019 року по 13.09.2019 року.

Після проведення перевірки щодо наявності у будь-кого з членів сім`ї у власності житла рішенням Управління обвинуваченому ОСОБА_3 була припинена виплата допомоги на проживання з 14.09.2019 року.

Таким чином за період часу з 01.11.2018 року по 13.09.2019 року обвинувачений ОСОБА_3 шляхом обману незаконно отримав адресну допомогу в розмірі 15 489.74 гривень, чим завдав збиток державі в особі Управління соціального захисту населення Павлоградської міської Ради на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, оскільки він вперше притягується до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину, повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, щиро кається, завдана шкода повністю відшкодована, про що суду надав квитанцію про сплату завданих збитків.
В судовому засіданні представник потерпілого не заперечувала проти закриття кримінального провадження, надавши відповідну письмову заяву, завдані збитки обвинувачений компенсував повністю, просила залишити без розгляду поданий позов.
Прокурор підтримала заявлене клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України, оскільки обвинувачений раніше жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, інкримінований злочин обвинуваченому, у відповідності до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, шкода, завдана злочином, була компенсована повністю.
Заслухавши в судовому засіданні прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.7 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п.1 ч.2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» - за наявності передбачених у ст.45 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковими.
Відповідно до ст.45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Згідно ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.
З довідки УОІ ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 жодного разу до кримінальної відповідальності не притягувався.
Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 вперше обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.190 КК України, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, визнав свою вину, у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та повністю відшкодував завдані ним збитки, то є всі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності згідно ст.45 КК України.
Приймаючи рішення за позовними вимогами Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, суд виходить з наступного.

Так, за змістом ст.129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому, у зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті.
Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.45 КК України, ст.ст.284 -286 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ст.190 ч.1 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, що внесено в ЄРДР за №0002394, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Позов Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину - залишити без розгляду.

Речові докази:
- виписку по картковому рахунку НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження - зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1