Справа №702/339/20
Провадження №1-кп/702/68/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2020 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді: ОСОБА_1
з секретарем судового засідання: ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бачкурине Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, місце державної реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000088 від 24.04.2020,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_5 , представник Монастирищенського РС з питань пробації: не з`явились,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , 21 квітня 2020 року, близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою викрадення чужого майна та використання його в особистих цілях, шляхом вільного доступу, таємно, умисно викрав православну народну ікону «Троєручниця» початку XIX століття, вартість якої згідно висновку експерта «Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України» № 11/63 від 26 травня 2020 року могла становити 3138,75 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вищевказану суму.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні під час судового розгляду справи, будучи обвинуваченим свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та показав, що він 21.04.2020 близько 18 години зайшов до будинку потерпілого, що розташований за адресою АДРЕСА_3 звідки вчинив крадіжку ікони. Всі дані, які зазначені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Він щиро кається у вчиненому, зробив для себе відповідні висновки та просить суворо його не карати.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. На адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у зв`язку із зайнятістю та похилим віком. Цивільний позов заявляти не бажає. У вирішенні питання з приводу призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 та інших питань, які будуть виникати в ході судового розгляду справи, покладається на думку суду.
Представник Монастирищенського РС з питань пробації в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки до суду не повідомив. На адресу суду надав досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .
Крім повного визнання вини ОСОБА_3 , будучи обвинуваченим під час судового розгляду, його вина у вчинені кримінального проступку повністю доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового розслідування, порядок та об`єм дослідження, яких визначений ухвалою суду від 06.07.2020 у відповідності до ч.2 ст.349 КПК України, і які у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні, крім показань обвинуваченого, витягу з ЄРДР № 0000088 від 24.04.2020, протоколу огляду предмету від 12.05.2020 з таблицею зображень до нього, постанови про визнання оглянутих предметів речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 11.05.2020, висновку судової мистецтвознавчої експертизи №11/63 від 26.05.2020, розписки від 18.06.2020, характеризуючих особу обвинуваченого даних, не досліджувались, оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують та обтяжують призначення покарання.
Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що обвинуваченим, з урахуванням положень ст. 4, 5, 12 КК України ( в редакції чинній на дату ухвалення вироку), вчинено кримінальний проступок. Однак, також враховує і пом`якшуючі призначення покарання обставини, його щире каяття у вчиненні кримінального проступку, активне сприяння розкриттю кримінального проступку, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих призначення покарання обставин, відношення самого обвинуваченого до вчиненого кримінального проступку, засудження ним власної поведінки в судовому засіданні, позицію потерпілого, який немає претензій до обвинуваченого, те, що кримінальним проступком не завдано тяжких наслідків, він раніше не судимий, висновок досудової доповіді на обвинуваченого, відповідно до якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній та вважає з урахуванням всіх наведених вище обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт. Доказів наявності обставин, які виключають призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт суду не надано.
Суд вважає, що підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, тобто в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, про що зазначав в судових дебатах прокурор, не достатньо, з урахуванням даних досудової доповіді відповідно до яких серед іншого, обвинувачений отримав кредит у фінансовій установі з метою відшкодування моральної шкоди потерпілому, який сплачує вчасно. Крім цього, даних про офіційне працевлаштування та відповідно даних про розмір доходу обвинуваченого суду не надано, що на думку суду не дає підстав для призначення покарання у виді штрафу.
Крім цього, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, в даному випадку, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, суд призначає покарання обвинуваченому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69-1 КК України.
Відповідно до ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд призначає покарання обвинуваченому з дотриманням принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація та вважає, що призначення саме такого покарання, з урахуванням всіх вищеописаних обставин та особи обвинуваченого, є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд, підстав для застосування відносно обвинуваченого ст.69 КК України, не вбачає.
Цивільний позов не пред`явлено.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ст.124 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Цивільний позов не пред`явлено.
Речові докази: ікону «Троєручниця», яку передано під схоронну розписку потерпілому ОСОБА_5 - залишити у його власності звільнивши його від схоронної розписки.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати за проведення судової мистецтвознавчої експертизи на користь держави в сумі 2451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одна) гривня 75 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Вручити копію вироку негайно прокурору та обвинуваченому.
Копію вироку сторони можуть отримати після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1