УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження відносно
ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115, пп.6,12,13 ч.2 ст.115, ч.5 ст.186, ч.4 ст.189, ст.257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України,
ОСОБА_14 за ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115, пп.6,12,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.189, ст.257 КК України,
ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115, пп.6,12,13 ч.2 ст.115, ст.257 КК України,
ОСОБА_15 за пп.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.189, ст.257 КК України,
ОСОБА_16 за ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115, пп.6,12,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.189, ст.257 КК України,
ОСОБА_17 за пп.6,12 ч.2 ст.115, ст.257 КК України,
ОСОБА_18 за ч.2 ст.15 п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.27 ч.2 ст.15, пп.8,12,13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, пп.6,12,13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.3 ст.27 ч.3 ст.289, ч.3 ст.27 ч.5 ст.186, ч.3 ст.27 ч.4 ст.189, ч.3 ст.27 ч.2 ст.15, пп.12,13 ч.2 ст.115, ст.257 КК України,
ОСОБА_9 за пп.6,12 ч.2 ст.115, ст.257 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
03.01.2020р. за визначеною ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03.01.2020р. підсудністю до Хортицького районного суду м.Запоріжжя надійшов вказаний обвинувальний акт і ухвалою суду від 03.01.2020р. призначено підготовче судове засідання.
В підготовче судове засідання обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , їх захисники ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , потерпілі ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , представник цивільного позивача ПАТ «Агропромислова компанія» не прибули за невідомих причин.
Враховуючивимоги ст.314,323 КПК України, суд вважає неможливим проведення підготовчого судового засідання та вирішення питань, передбачених ст.315 КПК України, у відсутність вказаних осіб.

Разом з тим, 03.01.2020р. до Хортицького районного суду м.Запоріжжя надійшли клопотання прокурора прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які відповідно до ст.186 КПК України підлягають невідкладному розгляду.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав, просить їх задовольнити. В обґрунтування заявлених клопотань зазначив, що на даний час зазначені особи обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні найбільш небезпечних кримінальних правопорушень створення та участь в організованій банді, вчинення нападів із застосуванням зброї в громадських місцях із створенням небезпеки не тільки для об`єкту посягання, а також для інших осіб, умисне вбивство, закінчені замахи на умисні вбивства. Злочини вчинялись з особливою зухвалістю, цинізмом та неповагою до норм держави та суспільства. За вчинення цих злочинів передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на певний строк та довічно.
На даний час ризики, передбачені пп.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися та не відпали. Останні можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, вчинити інше кримінальне правопорушення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків.
Крім того, просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_9 був судимий за вчинення тяжкого злочину проти життя особи, після умовно-дострокового звільнення на шлях виправлення не став та до повного відбуття покарання вчинив новий аналогічний злочин. Такі дії обвинуваченого та його негативна поведінка в СІЗО свідчать про погіршення стану адаптації до суспільного життя та підвищену суспільну небезпеку цієї особи. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше судимими не були, але не працювали, незважаючи на об`єктивну можливість відмовитися від вчинення злочинів, вчинили низку тяжких та особливо тяжких злочинів, в т.ч. умисне вбивство.
Проти клопотань адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 про зміну обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, адвоката ОСОБА_11 про скасування обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив з підстав, викладених в його клопотаннях, вважає доводи захисників та обвинувачених безпідставними та необґрунтованими.
Представник потерпілої ОСОБА_27 адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та проти клопотань адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 заперечив, зазначивши, що потерпіла ОСОБА_27 оскаржувала попередній вирок суду саме через м`якість призначеного обвинуваченим покарання і її апеляційна скарга була задоволена частково, що передбачає можливість застосування до обвинувачених більш суворішого покарання, ніж їм було визначено попереднім вироком суду, у зв`язку з чим доводи захисників є безпідставними.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_13 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, пославшись на те, що заявлені прокурором ризики є недоведеними, жодних доказів на підтвердження цих ризиків не надано. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 тримається під вартою з 14.06.2012р. і з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, яка підлягає застосуванню при визначенні йому покарання у випадку можливого засудження, строк його тримання під вартою становить 14 років 03 міс.22дн., що перевищує строк покарання, призначений йому попереднім вироком суду. В даному випадку при новому розгляді справи відповідно до ч.3 ст.439 КПК України суд першої інстанції не може призначити покарання, більш суворіше, ніж було визначено попереднім вироком, оскільки цей вирок не було скасовано через м`якість покарання. За таких обставин вважає подальше тримання обвинуваченого під вартою невиправданим та незаконним.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його адвокат ОСОБА_12 також заперечили проти продовження строку тримання під вартою, заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, пославшись на те, що прокурор жодних доказів на підтвердження заявлених ризиків не надав. Тяжкість злочину та ймовірність покарання не є достатніми підставами для застосування найсуворішого запобіжного заходу. На даний час, незважаючи на те, що вина ОСОБА_8 не доведена, загальний строк тримання ОСОБА_8 під вартою з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КПК України становить 8 років 7 міс.15дн. Крім того, раніше ОСОБА_8 обирався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту і він покладених обов`язків не порушував. Також він одружений, має неповнолітніх дітей, батьків-пенсіонерів, страждає на ряд хронічних захворювань. Тому за вказаних обставин домашній арешт цілком забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його адвокат ОСОБА_11 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, заявили клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пославшись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні, прокурором не доведені, тому підстав для обрання будь-якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 немає. Крім того, попередній вирок суду було скасовано саме за скаргами обвинувачених через неналежну оцінку доказів обвинувачення та доводів сторони захисту, а не через м`якість або невідповідність призначеного обвинуваченим покарання. Виходячи з того, що ОСОБА_9 тримається під вартою з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КПК України 12р. 10 міс., вважає недоцільним його подальше тримання під вартою.
Вислухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що в межах даного кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який останнього разу продовжено на строк до 06.01.2020р.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_9 тримається під вартою з 25.03.2013р., обвинувачений ОСОБА_7 з 14.06.2012р.
Обвинувачений ОСОБА_8 тримався під вартою з 13.03.2012р. по 08.12.2015р., з 08.12.2015р. по 30.01.2019р. знаходився під цілодобовим домашнім арештом, з 30.01.2019р. знову тримається під вартою.
Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.02.2018р. ОСОБА_9 засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 13 років, ОСОБА_7 14 років, ОСОБА_8 10 років 1 міс.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02.12.2019р. вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.02.2019р. скасований і справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Положенням ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до ст.183,194 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
При цьому, ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
КПК покладає обов`язок на сторону обвинувачення довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків непроцесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Так, на думку сторони обвинувачення, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших обвинувачених та вчинення нових злочинів.
Разом з цим, оцінивши обставини справи, суд вважає, що наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинувачених ОСОБА_9 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 переховуватись від суду, впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, з боку сторони обвинувачення жодними належними та допитими доказами не доведена. Зокрема, вказані обвинувачені вже тривалий час тримаються під вартою, до арешту мали постійне місце проживання, інші обвинувачені на даний час перебувають на волі, жодних відомостей про те, що потерпілі, свідки або інші обвинувачені зазнавали тиску з боку обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суду прокурором не надано.
В той же час, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на певний строк та довічно, обвинувачений ОСОБА_9 був раніше судимим і злочини в межах даного кримінального провадження вчинив до повного відбуття покарання за попереднім вироком суду. Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 раніше не були судимими, але, незважаючи на об`єктивну можливість відмовитися від вчинення злочинів, вчинили низку тяжких та особливо тяжких злочинів.
Вказані обставини, на думку суду, свідчать про можливість обвинувачених ОСОБА_9 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вчинити інші кримінальні правопорушення як ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Однак, вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання під вартоюобвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд виходить з того, що прокурором не доведена неможливість запобігти зазначеному ризику у випадку застосування до цих осіб більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Так, ОСОБА_7 тримається під вартою в межах даного кримінального провадження понад 7 років, що з урахуванням характеру вчинених діянь, в яких він звинувачується, та вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015, який набрав законної сили 24.12.2015р.), яка повинна бути до нього застосована в разі ухвалення обвинувального вироку, на думку суду, виходить за межі розумного строку. Тому, беручи до уваги зазначене, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, суд вважає недоцільним його подальше тримання під вартою, у зв`язку з чим вважає необхідним змінити йому запобіжний захід на домашній арешт з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 раніше також не був судимим, стабільного джерела доходу немає, має постійне місце проживання, одружений, має неповнолітню дитину, страждає на ряд хронічних захворювань, раніше перебував під домашнім арештом та не допускав порушень покладених на нього процесуальних обов`язків.
За цих обставин, враховуючи характер вчинених діянь, в яких він звинувачується, та тривалість строку тримання під вартою, суд вважає недоцільним подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, у зв`язку з чим вважає необхідним змінити йому запобіжний захід на домашній арешт з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_9 то суд вважає, що на даний час підстав для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено і стороною захисту не доведено.
Суд враховує, що він раніше був судимий, вчинив тяжкі та особливо тяжкі злочини в період строку умовно-дострокового звільнення, на момент арешту за місцем реєстрації не проживав, усталених соціальних зв`язків не мав, не працював.
Крім того, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості та визначеного законом можливого строку покарання у вигляді позбавлення волі на даний момент не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діянь, в яких він обвинувачується, сукупність інших обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
За вказаних обставин підстав для зміни, скасування раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 немає, у зв`язку з чим строк тримання під вартою йому слідпродовжити до 2 місяців.
Керуючись ст.177,178,183,194,314,315 КПК України,суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тримання під вартою в Запорізькому СІЗО - продовжити до двох місяців, тобто до 02 березня 2020р. включно.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 відмовити.

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовити.

Клопотання адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити частково.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з покладанням обов`язків не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, прибувати за першою вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту за місцем проживанням без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими, носити електронний засіб контролю, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт з покладанням обов`язків не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, прибувати за першою вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту за місцем проживанням без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими, носити електронний засіб контролю, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.
Виконання ухвали суду в частині застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити Заводському ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області. Про прийняття ухвали до виконання невідкладно повідомити Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань. В разі невиконання покладених обов`язків до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Строк дії ухвали суду про застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладання зазначених обов`язків становить два місяці, тобто до 02 березня 2020р.включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.
Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою, зміни запобіжного заходу може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

04.01.2020