Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/768/20
Номер провадження: 1-кп/511/130/20
15.05.2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000061 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.03.2019 року за об винуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
12 травня 2020 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000061 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України.

Ухвалою суду від 13 травня 2020 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В ході досудового розслідування, обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 19.05.2020 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 . В обґрунтування даного клопотання прокурор зазначив, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.
У свою чергу, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання, про заміну запобіжного заходу на домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період доби, з 21 години до 06 години наступного дня, надавши докази на обгрунтування вказаного клопотання.
Заслухавши думку прокурора, обвинувачених, захисника, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Конституційний Суд України вважає, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" вказав на порушення пункту 3 статті 5 Конвенції національними судами України, які часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, та зазначив, що суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення про продовження строку тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані (пункт 99). Ненаведення судовими органами у своїх рішеннях будь-яких підстав, які дозволяють тримання особи під вартою протягом тривалого проміжку часу, є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у пункті 1 статті 5 Конвенції (пункт 36 рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України").
Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини 1 статті 178 ЦПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
- вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
- репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
- майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
- наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
- дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
- розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
У свою чергу, відповідно до положень статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В судовому засіданні прокурором не було доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.
Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Суд при обрані запобіжного заходу враховує стан здоров`я обвинуваченого, а також документи долучені захисником обвинуваченого до клопотання про зміну запобіжного заходу, а саме: договір оренди квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про наявність у обвинуваченого житла в Україні; виписка №7930 із медичної картки ОСОБА_5 , яка свідчить про наявність у нього тяжких захворювань та про необхідність тривалого лікування, яке в місцях позбавлення волі отримати неможливо; характеристика від 27.04.2020 року, згідно якої громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, спиртними напоями не зловживає, скарг від мешканців будинку не надходило.

На підставі викладеного, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для обвинуваченого є надмірно суворим та невиправданим і необхідно застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.
Згідно положень статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняєтьсяз-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово; негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-177, 178, 181, 193- 194, 202, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, у виді домашнього арешту в період часу з 22:00 години до 06:00 години наступного дня.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 години по 06:00 годину наступного дня.
- прибувати до прокурора, суду за викликом;

- повідомляти про зміну місця свого проживання прокурора та суд;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи у разі їх наявності, які дають право на виїзд з України.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її проголошення, а обвинувачений ОСОБА_5 звільняється з під варти в залі суду.
Копію ухвали для виконання направити до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Згідно частини 4 статті 181 КПК України, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Строк дії ухвали 60 днів, тобто до 13.07.2020 року (включно).
Ухвала підлягає оскарженню згідно діючого законодавства.

Головуючий суддя: ОСОБА_1