справа №176/1970/19
провадження №1-кп/176/69/20
УХВАЛА

19 червня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2019 року за №0000113,-

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 ставиться за провину скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

16 червня 2020 року прокурор ОСОБА_5 подала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 є особою неодноразово судимою, при цьому продовжує вчиняти кримінальні правопорушення. Зазначила, що на теперішній час на розгляді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, крім даного кримінального провадження, відносно ОСОБА_4 перебуває ще одне кримінальне провадження по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України, відомості про яке внесено в ЄРДР 01 лютого 2018 року за №0000099.

У вищевказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Однак, 02 липня 2018 року ОСОБА_4 був звільнений з під варти, на підставі ч. 2 ст 202 КПК України, у зв`язку із внесенням застави в сумі 70480 гривень.

Одночасно, 08 серпня 2019 року ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про яке внесено в ЄРДР 04 травня 2019 року за №0000332.

На думку прокурора наведене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурор зазначала, що ОСОБА_4 відповідального становища у суспільстві не займає, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не має офіційно зареєстрованого шлюбу, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурор вказувала на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість обвинуваченого впливати на потерпілого та свідків. Існування даного ризику обґрунтувала тим, що потерпілий і свідок проживають з ОСОБА_4 в місті Жовті Води, обвинувачений, шляхом переконання, тиску чи залякування, може змусити їх змінити свої покази.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримала своє клопотання у повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 , заперечуючи у задоволенні клопотання прокурора, просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При вирішенні даного питання, просив суд звернути увагу на наявності у ОСОБА_4 соціальних зв`язків, а саме цивільної дружини, з якою він виховує двох малолітніх дітей та постійно із сім`єю проживав за однією адресою в місті Жовті Води.

Обвинувачений ОСОБА_4 також заперечував у задоволенні клопотання прокурора, при цьому зазначив, що ніколи раніше не намагався та у подальшому не збирається намагатися будь-яким чином впливати на потерпілого та свідків як і ухилятись від явки до суду. Крім того, обвинувачений вказував на погіршенні стану свого здоров`я та неможливості здійснювати повноціне лікування в умовах тримання під вартою.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, згідно положень ст. 331 КПК України, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. При цьому вирішення даного питання судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Аналізуючи вказану норму Закону, суд доходе висновку, що запобіжний захід скасовується або змінюється в судовому розгляді, якщо відпадає необхідність у застосуванні запобіжного заходу або в раніше обраному запобіжному заході. При цьому, на більш м`який запобіжний захід змінюється, якщо обвинувачення змінюється на менш тяжке або ступінь вірогідності неналежної поведінки обвинуваченого стає незначним.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і зазначені в даній нормі закону.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, суд враховує вимоги Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» вказував на те, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Із викладеного слідує, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 є неодноразово судимим, при цьому після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, наразі знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з нанесенням тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, зазначене може свідчити про схильність останнього до вчинення злочинів, в тому числі, що відносяться до категорії тяжких.
На даний час у провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області перебуває декілька кримінальних проваджень стосовно даної особи, при цьому йому обирався запобіжний захід тримання під вартою і після внесення застави ОСОБА_4 звільнили в під варти, однак він знову обвинувачується у вчиненні інших кримінальних правопорушень. Враховуючи наведене, суд погоджується з тим, що обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не гарантує того, що ОСОБА_4 не стане вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто наявний ризик, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, суд погоджується з тим, що останній може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Водночас суд вважає даний ризик залишається бути мінімальним, оскільки ОСОБА_4 проживає однією сім`єю з ОСОБА_7 з якою виховує двох малолітніх дітей, із яких він доводиться батьком сину ОСОБА_8 . Таким чином, у обвинуваченого наявні соціальні зв`язки.

Одночасно суд вважає взагалі необґрунтованими, безпідставними та здебільшого абстрактними доводи прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Будь-яких підтверджуючих доказів того, що ОСОБА_4 намагався або буде намагатися незаконно впливати на потерпілого та свідків стороною обвинувачення суду досі так і не надано.

Таким чином, стороною обвинувачення загалом доведено та обґрунтовано клопотання в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і як наслідок необхідності продовження ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд погоджується з думкою прокурора, що на даний час менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатен забезпечити виконання своїх процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_4 .

До того ж, стороною захисту не надано будь-яких доказів неможливості ОСОБА_4 перебувати в умовах тримання під вартою за станом зров`я.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати на даний час, а тому суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до 17 серпня 2020 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянину України, строк тримання під вартою до 17 серпня 2020 року включно.
Копії ухвали вручити учасникам судового провадження до відома та направити до державної установи «Криворізької установа виконання покарань (№3)» для належного виконання.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1