Справа № 473/936/20
Номер провадження 1-в/473/100/2020

УХВАЛА
Іменем України
"28" квітня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72», яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300 заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Новопетрівка Ширяєвського району Одеської області, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст.89 КК України, засудженого 29 січня 2009 року Апеляційним судом Одеської області за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі із конфіскацією майна /справа №1-21/07/, ухвалою Малиновського районного суду міста Одеса від 07 квітня 2016 року зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 06 липня 2008 року по 09 червня 2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України

Учасники процесу
прокурор ОСОБА_4

представник ДУ «Вознесенська ВК-72» - ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6

засуджений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
Вироком Апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2009 року ОСОБА_3 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, на підставі ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі із конфіскацією всього його майна.

Початок строку: 06 липня 2008 року. Кінець строку: 03 серпня 2021 року.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений твердо став на шлях виправлення.

Висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування пільги, передбаченої ст.82 КК України.

Як слідує з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24 липня 2008 року. Під час тримання у СІЗО №21 місті Одеса вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 07 серпня 2009 року відбував покарання у Південній ВК №51 у Одеській області. За період відбування покарання мав 03 стягнення та 01 заохочення.

З 04 листопада 2016 року відбував покарання у Снігурівській ВК №5 у Миколаївській області. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 23 травня 2017 року відбував покарання у Південній ВК №51 у Одеській області. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 07 грудня 2018 року відбував покарання у Снігурівській ВК №5 у Миколаївській області. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 05 січня 2019 року відбував покарання у Південній ВК №51 у Одеській області. За період відбування покарання мав 01 стягнення. Заохочень не мав.

З 05 липня 2019 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується негативно. Має 01 стягнення та 01 заохочення.

12 грудня 2016 року засуджений ОСОБА_3 розглядався на комісії відповідно до статті 82 КК України у вигляді обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення. Після розгляду комісією у порядку статті 82 КК України засуджений мав 02 стягнення, одне з яких погашено у встановленому законом порядку та 01 заохочення.

13 лютого 2018 року засуджений ОСОБА_3 розглядався на комісії відповідно до статті 81 КК України у вигляді умовно - дострокового звільнення. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, шо засуджений не довів свого виправлення. Після розгляду комісією у порядку статті 81 КК України засуджений ОСОБА_3 мав 1 стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку та 01 заохочення.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 вересня 2019 року /справа №473/3506/19, провадження №1-в/473/246/2019/, яка набрала законної сили 14 листопада 2019 року, відповідно до ухвали Миколаївського апеляційного суду, провадження №11-кп/812/902/19, засудженому ОСОБА_3 в умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України відмовлено.

Загалом за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_3 має 05 /п`ять/ стягнень, які всі погашені у встановленому законом порядку та 02 /два/ заохочення.

За час відбування покарання у Вознесенській ВК №72 засуджений ОСОБА_3 зарекомендував себе наступним чином: під контролем адміністрації установи дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи.

За характером спокійний та врівноважений, намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин з персоналом установи, у відношенні до засуджених загалом не конфліктний, підтримує стосунки з обмеженим колом засуджених, зокрема негативної спрямованості. У майстерні установи не працевлаштований.

У програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі участі не приймає, не вбачає в цьому необхідність. Загалом на відділені веде пасивний пристосовницький спосіб життя.

Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, санітарно гігієнічних норм дотримується лише під контролем адміністрації, не завжди має охайний зовнішній вигляд допускає випадки не своєчасного гоління.

Позову за виконавчими листами та за аліментами не має.

Підтримує зв`язок з рідними шляхом отримання посилок.

Зі слів засудженого ОСОБА_3 у скоєному злочині розкаюється.

Виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_3 в період відбування покарання має 02 /два/ заохочення у червні 2016 року та у квітні 2020 року, крім того засуджений ОСОБА_3 піддавався стягненням за порушення правил внутрішнього розпорядку в лютому 2013 року, за порушення форми одягу в квітні 2013 року, за порушення режиму утримання в листопаді 2015 року, за відмову ставати до строю в липні 2017 року, та за зберігання заборонених речей /заточена металева пластина/ у серпні 2019 року, які зняті та погашені.

За час відбування основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» засуджений ОСОБА_3 з 21 серпня 2019 року був визнаний злісним порушником установленого порядку відбування основного покарання згідно статті 133 КВК України за зберігання заборонених речей /заточена металева пластина/.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_3 за весь період відбування ним основного покарання не свідчать про те, що він твердо став на шлях виправлення. Заохочення в загальній кількості двох, перше з яких в червні 2016 року, а друге в квітні 2020 року, самі по собі не доводять виправлення засудженого і не свідчать про те, що засуджений ОСОБА_3 в сенсі положень частини 3 статті 82 КК України став на шлях виправлення. За наведених обставин, оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_3 не доводять того, що засуджений твердо став на шлях виправлення, то його клопотання про заміну невідбутої частини покарання яка станом на 28 квітня 2020 року становить 01 /один/ рік 03 /три/ місяці 06 /шість/ днів, більш м`яким в порядку статті 82 КК України не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено вироком Апеляційного суду Одеської області від 29 січня 2009 року за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі із конфіскацією всього його майна /єдиний унікальний номер справи №1-21/07/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72», про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України, відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в той самий строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1