Провадження № 1кп/202/186/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

законних представників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0001847 від 04.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Софіївка Перша, Близнюківського району Харківської області, громадянка України, учениця групи КХ-19-1/9 Державного професійно-технічного навчального закладу «Дніпровський центр професійної освіти», офіційно не працевлаштована, незаміжня, на утриманні непрацездатних, малолітніх та неповнолітніх осіб не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Терно-Лозуватка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянка України, учениця групи КХ-19-1/9 Державного професійно-технічного навчального закладу «Дніпровський центр професійної освіти», офіційно не працевлаштована, незаміжня, на утриманні непрацездатних, неповнолітніх та малолітніх осіб не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2019 року, близько 14:15 години неповнолітня ОСОБА_4 разом з неповнолітньою ОСОБА_5 знаходилась в приміщенні магазину «Продукти-216», розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, буд. 75-м, де ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_4 таємно викрасти майно, що належить ТОВ «АТБ-маркет» з вищевказаного магазину, на що ОСОБА_4 дала згоду, тим самим вступила у попередню змову з ОСОБА_5 направлену на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «АТБ-маркет», вчинене за попередньої змовою групою осіб.
03.12.2019 року, о 14:18 годині, співучасники злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні магазину «Продукти-216», розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, буд. 75-м, розподіливши між собою ролі, реалізуючи свій спільний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, переконавшись у тому, що за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, підійшли до полиці з кондитерськими виробами, де шляхом вільного доступу ОСОБА_4 , згідно розподіленої ролі, взяла з полиці шоколад 300 г. «Milka» з начинкою зі смаком ванілі та печивом Орео, вартість якого складає 78 гривень 90 копійок, яку поклала до своєї сумки.
Далі, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підійшли до полиці з ковбасними виробами, де діючи за попередньою змовою групою осіб, переконавшись у тому, що за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу взяли з полиць товар, що належить ТОВ «АТБ-маркет», а саме: ковбасу «Добров Салямі Преміум» 320 г., вартість якої складає 72, 70 грн., ковбасу «АТБ спецзамовлення Московська», вартістю 87,50 грн., ковбасу «Добров Салямі італійська», вартістю 160,96 грн., ковбасу «Добров Лікарська ДСТУ вар (синюга)», вартістю 98,37 гривень, сир плавлений «Пирятин ковбасний Янтарний 60%» масою 220 г. у кількості 2 шт., вартістю 47,80 грн., які з метою приховання свого злочину поклали до сумки ОСОБА_4 та під куртку ОСОБА_5 .
В подальшому, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено, достовірно знаючи, що мають при собі викрадений не сплачений товар, пройшли крізь зону касового контролю, не розрахувавшись за викрадене майно. Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки відразу були зупинені охоронцем та не змогли розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.
Загальна вартість викраденого в результаті злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 товару, що належить ТОВ «АТБ-маркет» складає 546 гривень 23 копійки.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України визнала повністю, щиро розкаялась та пояснила суду, що 03.12.2019 року вони разом з ОСОБА_5 викрали продукти харчування в магазині «АТБ» і намагались покинути місце вчинення злочину, однак були помічені і зупинені охоронцем.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину свою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України визнала повністю, суду показала, що 03.12.2019 року вона запропонувала своїй знайомій ОСОБА_4 викрасти продукти харчування в магазині «АТБ», на що остання погодилась і вони вчинили крадіжку, але були зупинені охороною магазину і тому не змогли розпорядитись викраденим на власний розсуд.
Представник потерпілого ОСОБА_10 до суду не з`явився, у письмовій заяві просив слухати справу без його участі, тому суд, з урахуванням того, що за відсутності представника потерпілого можливо з`ясувати всі обставини, прийняв рішення про проведення судового розгляду у його відсутність.
За таких обставин, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд допитав обвинувачених, дослідив матеріали, що характеризують обвинувачених, висновки експертизи, докази щодо вартості викраденого майна та дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доведена повністю.
Суд вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повинні нести кримінальну відповідальність за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, які раніше раніше не судимі, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебувають, характеризуються задовільно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітніми.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Захисники неповнолітніх обвинувачених в судовому засіданні просили суд, у відповідності до положень ст. 105 КК України звільнити неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від покарання та застосувати до них заходи виховного характеру у виді застереження, посилаючись на особи обвинувачених, які є неповнолітніми, їхнє щире розкаяння та те, що бездоганною поведінкою вони на момент постановлення вироку не потребують застосування покарання.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від покарання та застосування до них заходу виховного характеру у виді застереження.
Обвинувачені та іїхні законні представники, клопотання захисників про звільнення від покарання та застосування заходів виховного характеру підтримали, просили його задовольнити.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до переконання про можливість та обґрунтованість звільнення неповнолітніх обвинувачених від покарання відповідно до вимог ч.2 ст.105 КК України.
Частиною 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.
Суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до вимог ст. 12 КК України вчинений обвинуваченими злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Неповнолітні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушення визнали повністю, щиро розкаялись у вчиненому, раніше не судимі, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувались, мають постійне місце проживання, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, поведінка неповнолітніх після скоєння злочину була бездоганною, на момент постановлення вироку неповнолітні не потребують застосування покарання.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» ( ч.ч. 4 і 5 ст.74, ч. 1 ст.105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням даних про особи обвинувачених вважає необхідним застосувати до неповнолітніх обвинувачених заходи примусово виховного характеру у виді застереження.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_5 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосування примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідженняяких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1