Справа № 296/505/20
УХВАЛА
Іменем України

22 січня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого ВРЗ у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, погодженого прокурором прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 20.01.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на: автопоїзд у складі тягача «VoIvo» р/н НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE» р/н НОМЕР_2 та відеореєстратор «YI Smart Dash Camera» належить Str. LEV NICOLAEVICH TOLSTOI Nr.2C Ap/CAM. Mun TIMISORA Jud.TIMIS, та позбавити власника або будь-яких осіб права на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вказав, що на вказаному транспортному засобі можуть міститися відомості, які можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, а також у зв`язку з необхідністю проведення ряду судових експертиз, зокрема, експертизу технічного стану транспортного засобу та експертизу механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, тому у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вказаний транспортний засіб.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов висновку про необхідність повернення клопотання слідчому для усунення недоліків з наступних підстав.

Згідно з ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Однак, всупереч вимог ст.171 КПК України у клопотанні не зазначено власника автопоїзда у складі тягача «VoIvo» р/н НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE» р/н НОМЕР_2 та відеореєстратор «YI Smart Dash Camera». Хоча слідчий вказує, що власником майна є Str. LEV NICOLAEVICH TOLSTOI Nr. ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак такі відомості не відповідають дійсності, оскільки це є адресою розташування власника, а не його назвою.

Також клопотання не містить контактні дані власника (володільця) майна, що унеможливлює розгляд справи у строки визначені КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наслідки арешту майна для інших осіб.

Отже, відсутність відомостей та доказів про належність майна заявленого до арешту конкретній особі, не дозволяє перевірити слідчому судді фактичні обставини справи, а також унеможливлює виконання вимог процесуального законодавства щодо повідомлення власника (володільця) про розгляд поданого клопотання та наведенню ним своєї позиції, і становить перешкоду для реалізації права на доступ до правосуддя (ст. 6 Конвенції).

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна слідчому для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 98,99,132,171-173КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВРЗ у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно - повернути для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1