Справа №463/335/20
Провадження №1-кс/463/357/20
У Х В А Л А

17 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі слідчого судді - ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Львівської місцевої прокуратури №1, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернулася із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова на бездіяльність посадових осіб Львівської місцевої прокуратури №1, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань, зобов`язання до вчинення дій.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 08 січня 2020 року вона звернувся до Львівської місцевої прокуратури №1 із заявою про вчинення начальником Шевченківського ВДВС ОСОБА_4 та старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС ОСОБА_5 злочинів передбачених ч. 1 ст. 382 та ч. 1 ст. 383 КК України. Однак, станом на день подачі скарги відомості ЄРДР не внесенні за її заявою, а тому вважає, що Львівською місцевою прокуратурою №1 всупереч ст.214 КПК було допущено бездіяльність. У зв`язку із чим звернулася із скаргою та просить таку задоволити.
В судове засідання скаржниця подану нею скаргу підтримала з наведених в такій мотивів. Пояснила, що на її думку працівники Шевченківського ВДВСвчинили злочин передбачений ч. 1 ст. 382 КПК України оскільки не виконали рішення суду, яким було скасовано винесені державним виконавцем постанови. Зазначила, що жодних додаткових обов`язків суд на вказаних осіб не покладав, рішення суду для огляду надати не може, оскільки таке у неї на даний момент відсутнє. З приводу вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України жодних пояснень не надала.

Представник суб`єкта оскарження - Львівської місцевої прокуратури №1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.
Із змісту п.1 ч.1 ст.303 КПК України випливає, що в ході розгляду даної скарги слідчий суддя перевіряє наявність чи відсутність бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

З наведених положень вбачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення

Під час судового розгляду встановлено, що 08 січня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Львівської місцевої прокуратури №1 із заявою про злочин.

Частина 1, 2 ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із змісту заяви про злочин поданої ОСОБА_3 , така вважає, що начальником Шевченківського ВДВС ОСОБА_4 та старшим державним виконавцем Шевченкського ВДВС ОСОБА_5 вчинено злочини передбачені ч.1 ст.382 та ч.1 ст.383 КК України. А саме ними не виконано рішення суду, яке до матеріалів скарги не додано, в зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості ознайомитись із його змістом, однак з пояснень скаржниці вбачається, що вказаним рішенням жодні обов`язки на працівників Шевченківського ВДВС не покладались, а лише скасовано винесені ними постанови.

З приводу скоєння вказаними працівниками ВДВС злочину передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України у заяві ОСОБА_3 зазначено, що дане кримінальне правопорушення полягає у надсиланні завідомо неправдивого повідомлення про вчинення нею злочину до Личаківського ВП ГУНП у Львівській області. При цьому скаржник не вказує, хто саме з державних виконавців звернувся з таким повідомлення та посилаючись на рішення суду, яке в матеріалах скарги відсутнє вважає, що дане повідомлення було завідомо неправдивим.

Отже враховуючи пояснення скаржниці та зміст її звернення в прокуратуру, вважаю, що заява ОСОБА_3 від 08 січня 2020 року не містить інформації про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину начальником Шевченківського ВДВС ОСОБА_4 та старшим державним виконавцем Шевченкського ВДВС ОСОБА_5 , в зв`язку з чим не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та не породжує передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внести відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 214, 303-307, 309, 372 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Львівської місцевої прокуратури №1, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання до вчинення дій.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1