Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/104/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кірорвоградської області від 24.09.2019 року, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з базовою загальною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.10.2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 935,00 грн. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 травня 2016 року покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді 55 годин громадських робіт;
- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.01.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці. 15 січня 2016 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;
- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.08.2016 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік;
- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України призначено покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, покарання не відбуте,
визнано винним у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 , призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2019 року і цим вироком, призначено ОСОБА_7 , остаточне покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання за цим вироком частково відбуте покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2019 року з 30 березня 2019 року по 23 вересня 2019 року включно.
Зарахувано ОСОБА_7 в строк покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення відповідно до вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 15 листопада 2018 року по 29 березня 2019 року включно.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 97 гривень 20 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
В порядку ст. 100 КПК України визначено долю речових доказів.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9
захисника-адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційних скаргах:

Захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження. В задоволенні позову ОСОБА_8 відмовити.
Сторона захисту вважає, що висновки суду про встановлення вини обвинуваченого не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Суд першої інстанції не врахував, що перебування потерпілого в стані сильного алкогольного сп`яніння ставить під сумнів достовірність його показань, крім того, показання потерпілого, які були надані ним під час слідчого експерименту, та ті, які останній надавав під час судового засідання відрізняються між собою. Показання обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що гаманця не брав у потерпілого суд першої інстанції до уваги не взяв.
Вважає, щ у діянні обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тому за зазначеним фактом кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Стосовно епізоду по ч.2 ст. 185 КК України, а саме викрадення драбини у потерпілої ОСОБА_10 , сторона захисту вважає, що суд повинен був виправдати обвинуваченого, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів скоєння ним цієї крадіжки під час розгляду справи в суді встановлено не було, що є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Мотивував свої доводи тим, що вину за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України не визнає та його вина не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Зазначає, що потерпілий ОСОБА_8 перебував у сильному алкогольному сп`янінні, його покази видумані. Під час слідчого експерименту ані захисник, ані обвинувачений присутніми не були, що вказує на його недопустимість.
Короткий зміст суті справи:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності, та повторне вчинення нових кримінальних правопорушень за наступних обставин.
1 епізод. 09 листопада 2017 року ОСОБА_7 , перебував біля магазину «Винний будинок», розташований навпроти будинку №46 по вул. Ярмаркова в м. Олександрія Кіровоградської області, разом з раніше незнайомим йому потерпілим ОСОБА_8 . У подальшому, під час розмови з останнім ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, та усвідомлюючи, що потерпілий теж усвідомлює протиправний характер його дій, діючи повторно, відкрито викрав гаманець вартістю 97,20 грн., в якому були грошові кошти та пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , вихопивши його з задньої кишені штанів потерпілого ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_7 з місця події зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 97,20 грн.
2 епізод. 20 грудня 2017 року в період часу з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 знаходився на провулку Михайла Гризана в м. Олександрії Кіровоградської області, де в дворі будинку №11 побачив металеву драбину довжиною 3 метри. В цей час у нього виник умисел на умисне викрадення чужого майна. Скориставшись тим, що його дії непомічені сторонніми особами, ОСОБА_7 відчинивши хвіртку зайшов у двір домоволодіння АДРЕСА_2 , після чого таємно викрав металеву драбину довжиною 3 метри. Після чого ОСОБА_7 з місця події зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 366,67 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від своєї апеляційної скарги, підтримав апеляційну скаргу сторони захисту.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу сторони захисту та просили її задовольнити; думку прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
За змістом положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України, грунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.
Незважаючи на невизнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_7 його вина за ч.2 ст. 186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, проведеного судом першої інстанції і, зокрема показанями:
-потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що в листопаді 2017 року близько 12 год. він перебував у магазині «Винний домік» біля ринку в м. Олександрія. Туди він заходив до своєї знайомої ОСОБА_11 , яка працювала там продавцем.
Вийшовши з магазину він зустрів обвинуваченого, який попросив закурити. Вони спілкувалися близько 3-х хвилин. Чоловік був з синяком коло ока, йому стало його шкода. Він сказав, що той молодий - треба працювати, а не «стріляти цигарки». В цей час, невідомий чоловік смикнув його за задній карман джинсів, відірвав карман і викрав гаманець з пенсійним посвідченням і грошима в сумі приблизно 500,00 грн., але точної суми він не пам`ятає. Він повернувся до продавця і повідомив про викрадення гаманця, яка викликала поліцію. Поліція знайшла лише відірвану кишеню. Випити обвинуваченому не пропонував і разом вони до «Винного доміку» не заходили. Чи розраховувався він того дня у «Винному доміку» не пам`ятає. Обвинуваченого не знає і більше не бачив. З ним проводилися слідчі дії: слідчий експеримент та він впізнавав обвинуваченого по фотокарткам. Просив призначити покарання на розсуд суду та задовольнити його цивільний позов.
-свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що працювала близько двох років продавцем у магазині «Винний домік». ОСОБА_8 був постійним клієнтом, тому його знала в обличчя. Обвинуваченого вона не знала. Того дня потерпілий ОСОБА_8 зайшов до магазину з незнайомим їй чоловіком та вони разом випивали. Хто з них розраховувався вона не пам`ятає. Вони випивали, виходили на вулицю, потім поверталися. Потім повернувся один ОСОБА_8 та повідомив, що чоловік з яким він випивав. Викрав його гаманець. Вона викликала поліцію. Працівниками поліції було складено протокол, який вона прочитала і підписала, там все було викладено вірно. Разом з нею проводилися слідчі дії, в ході яких вона з чотирьох фотокарток впізнала обвинуваченого. Зараз минуло багато часу і обвинуваченого вона вже не пам`ятає.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується іншими зібраними по даному епізоді доказами оголошеними і дослідженими в суді першої інстанції і, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 09 листопада 2017 року з фототаблицею. проведеного на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого навпроти магазину «Винний Будинок», має розміри 5x5 метрів, гуртове покриття дороги, з лівої сторони розміщено ряд одноповерхових магазинів та кіосків, навпроти дев`ятиповерховий будинок за проїзною частиною дороги. З місця події вилучено фрагмент тканини, схожий на карман (т. 2 а. с. 29 - 33);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 листопада 2017 року, за участю свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого остання на фотознімку №1, впізнала чоловіка, який 09 листопада 2017 року близько 12 години 30 хвилин, перебував у магазині, разом з клієнтом на ім`я ОСОБА_13 , який у ході бесіди назвав себе ОСОБА_14 , потім вони разом вийшли на подвір`я. Відповідно до довідки до протоколу на фотознімку №1 зображений ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а. с. 34 - 36);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2017 року, за участю потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до якого останній на фотознімку №3, впізнав чоловіка, який 09 листопада 2017 року близько 12 години 30 хвилин, перебував на вул. Ярмарковій (колишня назва - Семашко) в м. Олександрії та вирвав з його кишені гаманець з грошима в сумі близько 500,00 грн. та пенсійним посвідченням. Відповідно до довідки до протоколу на фотознімку №3 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а. с. 37 - 39);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 грудня 2017 року за участю потерпілого ОСОБА_8 та відсозаписі зазначеного слідчого експерименту, переглянутого в судовому засіданні, в ході якого ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , навпроти магазину «Винний погріб», пояснив та на місцевості показав, що близько 12 год. 09 листопада 2017
року він перебував у магазині «Винний погріб», а невідомий чоловік стояв у черзі за ним і попросив у нього цигарку. Вони вийшли надвір, стали біля дверей магазину і він пригостив його цигаркою, вони разом стояли і курили близько 2-х хвилин, розмовляли. Невідомий чоловік стояв обличчям до нього. Потім невідомий чоловік несподівано схопив його за задню кишеню джинсів, де лежав гаманець, в якому знаходилось близько 500.00 грн. та пенсійне посвідчення, різко рвонув, відірвавши карман та заволодівши гаманцем, втік (т. 2 а. с.40-45);
- висновком судово-товарознавчої експертизи від 25 грудня 2017 року №4194, відповідно до якого ринкова вартість з урахуванням зносу не представленого на експертизу чоловічого гаманця, темно-червоного кольору, розміром 10x12 з одним відділенням, виготовленого із шкірозаміннику, придбаного у січні 2017 року, станом цін на 09 листопада 2017 року складає 97,20 грн. (т. 2 а. с. 46 - 49);
- протоколом огляду речей від 26 грудня 2017 року з фототаблицею, відповідно до якого, оглянуто поліетиленовий пакет типу «файл», в якому знаходився фрагмент тканини синього кольору, типу «джине», прямокутної форми з ознаками потертості, ззовні схожий на задню кишеню джинсів (т. 2 а. с. 50 - 51).
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, проведеного судом першої інстанції і, зокрема показанями:
-свідка ОСОБА_15 який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що в грудні 2017 року повертався на автомобілі додому, в період часу з 17 год. до 19 год. ОСОБА_16 йшов по вулиці з металевою драбиною. Він зупинився і запитав у нього, де він узяв драбину. Той відповів, що забрав власну драбину у товариша і йде додому. Він заїхав машиною у двір і вийшов на вулицю, але там вже нікого не було. У ОСОБА_7 була металева Г-подібна драбина довжиною приблизно 2-х метри, вагою 25-30 кг. Йому було відомо, шо у сусідки була така драбина, яка стояла біля горища. Наступного вечора він дізнався, шо в його сусідки ОСОБА_10 викрали металеву драбину. ОСОБА_16 драбину ніс в напрямку від будинку ОСОБА_10 . З ним проводився слідчий експеримент, де він розповідав, що і як відбувалося, наразі минуло багато часу І дрібниць він не пам`ятає.
- свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що ні потерпілу ОСОБА_10 , ні обвинуваченого він не знає. Взимку 2017 року, точної дати не пам`ятає, він перебував за адресою: АДРЕСА_4 . Він зачиняв ворота, коли побачив на вулиці невідомого чоловіка, який йшов зі сторони 8-ї школи і ніс драбину. Невідомий чоловік почав його гукати та просив купити в нього драбину. Драбина йому була не потрібна, він сказав, що сусід приймає металобрухт і запропонував йому звернутися до нього. Але той просив купити і він погодився купити драбину за 100 гривень. Це була металева драбина, довжиною приблизно 2 метри. На вулиці було темно, чоловік був у чорній куртці і капюшоні, тому його він не роздивився. Коли проводилися слідчі дії драбина лежала під хатою, її фотографували і сказали, шо потім дільничні її заберуть. Він підписував заяву про добровільну видачу драбини, але хто її забрав не пам`ятає.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується іншими зібраними по даному епізоді доказами оголошеними і дослідженими в суді першої інстанції і. зокрема:
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06 січня 2018 року за участю свідка ОСОБА_15 та відеозаписі зазначеного слідчого експерименту, переглянутого в судовому засіданні, в ході якого свідок, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , показав та пояснив, шо 20 грудня 2017 рокуприблизно з 18 год. 00 хв. до 19 год. повертаючись додому з сім`єю, на власному транспорті, заїжджаючи до провулку, побачив як йде ОСОБА_18 і несе на плечі металеву драбину сірого кольору. Він зупинився і запитав у ОСОБА_19 , що він тут робить, на що останній повідомив, що давав драбину товаришу на ремонт, а зараз забрав її та несе додому. Довжина драбини, яку ніс ОСОБА_16 , близько 3-х метрів, Г-подібної форми. Наступного дня він дізнався, що це драбина сусідки, яка живе по АДРЕСА_2 (т. 2 а. с. 3 - 5, 27);
- розпискою ОСОБА_17 про добровільну видачу працівникам поліції металевої драбини, яку він придбав 20 грудня 2017 року близько 19 год., біля свого будинку у невідомого чоловіка за 120,00 грн. (т.2 а. с. 6);
- протоколом огляду місця події від 09 січня 2018 року з фототаблицею, в ході якого оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , та встановлено, що вхід до двору здійснюється через металеву хвіртку, що була відчинена на момент огляду. Ліворуч він хвіртки розташований одноповерховий цегляний будинок, а праворуч - металева драбина, довжиною 3 метри, з елементами іржі та корозії, яку добровільно видав ОСОБА_17 (т. 2 а. с. 7 - 9);
- протоколом огляду предметів від 09 січня 2018 року з фототаблицею, відповідно до якого проведено огляд металевої драбини, довжиною 3 метри, яку добровільно видав ОСОБА_17 . Візуальним оглядом встановлено, що драбина знаходилась у використанні, має пошкодження у вигляді облущеної фарби, іржі, формою літери «г» (т. 2 а. с. 10 - 11);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 22 січня 2018 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 з 4 фотознімків, на фотознімку №2 впізнала свою драбину, яка була викрадена з її двору 20 грудня 2017 року. Відповідно до довідки до протоколу на фото №2 зображена металева драбина, що має відношення доданого кримінального провадження (т. 2 а. с. 12 - 15);
- висновком судово-товарознавчої експертизи №419 від 29 січня 2018 року відповідно до якого ринкова вартість, з урахуванням зносу, представленої на експертизу металевої драбини, станом цін на 20 грудня 2017 року складає 366.67 грн. (т. 2 а. с. 17 - 20);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29 січня 2018 року з участю свідка ОСОБА_17 , та відеозаписі зазначеного слідчого експерименту, переглянутого в судовому засіданні, в ході якого свідок, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , пояснив та показав, що перебував за вказаною адресою, біля свого двору, коли до нього підійшов чоловік, зі сторони восьмої школи, і запропонував купити драбину, оскільки йому потрібні кошти. Вони зійшлись на вартості драбини в розмірі 120,00 грн. Драбина була довжиною приблизно 2,5 м. Він заплатив невідомо чоловіку грошові кошти і той пішов у напрямку третьої школи (т. 2 а. с. 22 - 23, 28).
Крім того, судом досліджено витяги з ЄРДР (т. 2 а. с. 1, 25), протоколи прийняття заяви від потерпілих про вчинене кримінальне правопорушення (т. 2 а. с. 2, 26), повідомлення про підозри від 30 грудня 2017 року та від 19 лютого 2018 року (т. 2 а. с. 68 - 74), відомості, що мають значення для вирішення долі речових доказів (т. 2 а. с. 16, 21, 52, 53). Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені докази, зокрема підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, а саме за вчинення відкритоговикрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно; та за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за обставин, викладених у вироку, є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.
Незважаючи на доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо наявності підстав для скасування вироку суду, оскільки відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо визнання винним обвинуваченого відповідають наведеному у вироку формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, а також форми вини і мотивів вчинення інкримінованого, згідно вироку, кримінального правопорушення.
Висновки суду першої інстанції грунтується на доказах, які детально викладені в оскаржуваному вироку та підтверджують встановлені судом обставини за ч.2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, оскільки вина останнього підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні чітко вказав, що саме обвинувачений забрав у нього гаманець з грошима та пенсійним посвідченням. Також підтверджується слідчим експериментом з потерпілим, в ході якого потерпілий надав аналогічні пояснення та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2017 року, за участю потерпілого ОСОБА_8 , який на одному з фото впізнав обвинуваченого, як особу, що вчинила кримінальне правопорушення відносно нього. Крім того, підтверджується протоколом огляду місця події від 09 листопада 2017 року відповідно до якого з місця події вилучено фрагмент тканини, схожий на карман. При цьому, надаючи пояснення суду потерпілий зазначив, що під час заволодіння його майном обвинувачений відірвав задній карман його джинсів.
Суд першої інстанції вірно врахував, що потерпілий з обвинуваченим в неприязних стосунках не перебував, жодних об`єктивних причин оговорювати обвинуваченого потерпілим суду стороною захисту не надано.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно твердження захисника щодо не вчинення обвинуваченого крадіжки металевої драбини, яке спростовується показаннями свідка ОСОБА_15 та протоколом слідчого експерименту від 06 січня 2018 року з ним, в ході якого свідок чітко описав драбину, з якою бачив обвинуваченого. В подальшому, зазначену драбину було вилучено у ОСОБА_17 та впізнано потерпілою ОСОБА_10 як таку, що була у неї викрадена, що підтверджується протоколом огляду місця події від 09 січня 2018 року та протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 22 січня 2018 року.
Вказані показання обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому злочинів не відповідають встановленим судом фактичним обставинами справи і спростовуються сукупністю зазначених вище доказів, а тому такі показання обвинуваченого суд сприймає як позицію захисту.
Згідно роз`яснень п.п. 1.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінатьного покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який вважається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання: визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).
Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, мас бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого хіочиич. дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначеній покарання судом першої інстанції враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин, які є умисними корисливими злочинами, якими завдано майнової шкоди потерпілим.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого встановлено, що що він не одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей. За місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працює та суспільно-корисною працею не займається. Перебуває на обліку в КЗ «Олександрійський наркологічний диспансер» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання опіоїдів та амфетамінів, синдром залежності з 2009 року. На обліку в лікаря психіатра не перебуває. На час вчинення інкримінованого злочину мав не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість.
Відповідно до висновку судово-наркологічної експертизи №18 від 16 лютого 2018 року ОСОБА_7 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів та алкоголю, синдром залежності, потребує протинаркоманійного лікування.
Згідно з досудовою доповіддю ризик вчинення повторного злочину органом пробації оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства - середній. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб (т. 1 а. с. 113 -116). Відповідно до ч. 1 ст. 314-1 КПК України при призначенні покарання обвинуваченому судом враховувалася зазначена досудова доповідь.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в умовах ізоляції від суспільства.
Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.
У відповідності до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Перевіривши матеріали кримінального провадження стосовно зарахування строку попереднього ув`язнення, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно із п. 103 Правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (далі правова позиція від 29.08.2018), якщо особа вчинила злочин
в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 (пряма дія Закону № 838- VIII).
Відповідно до п. 106 Правової позиції від 29.08.2018, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046 - VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838 - VIII.
Зараховано у строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення відповідно до вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2019 року з 15 листопада 2018 року по 29 березня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Проте, суд першої інстанції помилково зарахував ОСОБА_7 в строк покарання за цим вироком частково відбуте покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2019 року з 30 березня 2019 року лише по 23 вересня 2019 року, що є порушенням вимог ч.5 ст. 72 КК України.
Колегія суддів в порядку ч.2 ст. 404 КПК України вважає за необхідне вирок Олександрійського міськрайонного суду Кірорвоградської області від 24.09.2019 року в частині строку відбування покарання змінити, а саме зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у період з 24.09.2019 по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Па підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.09.2019 року змінити в порядку ч.2 ст. 404 КПК України, в частині відбування призначеного покарання.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року у строк відбуття призначеного ОСОБА_7 покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення у період з 24.09.2019 року по день набрання вироку законної сили 17.02.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3