ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/251/20 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000193 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2020 року задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області. Накладено арешт на грошові кошти в сумі 900 доларів США, які були вилучені 08 квітня 2020 року у період часу з 09.00 год. до 14.57 год. під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , та є спільною власністю підозрюваного ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , шляхом заборони підозрюваному ОСОБА_8 розпоряджатися та користуватися арештованим майном.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що оскільки санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, без накладення арешту на майно підозрюваного забезпечити виконання вироку суду в цій частині неможливо.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 вказує на незаконність ухвали слідчого судді, просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує про те, що ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 900 доларів США, вилучених під час обшуку 08 квітня 2020 року, а тому згідно вимог ч.3 ст.173 КПК України слідчий мав повернути власнику тимчасово вилучене під час обшуку майно.

Проте, всупереч вимог КПК України слідчий 16 квітня 2020 року з пропуском встановленого ч.5 ст.170 КПК України строку повторно звернувся з новим клопотанням про накладення арешту на майно, тоді як дане клопотання вже було вирішено.

Клопотання слідчого було розглянуто слідчим суддею без виклику та без участі підозрюваного та його захисника.

Водночас апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді як пропущеного з поважних підстав, оскільки оскаржуване судове рішення було постановлено без виклику сторін, а копію ухвали підозрюваний отримав безпосередньо від слідчого лише 21 квітня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи питання про дотримання захисником строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2020 року, враховуючи, що слідчий суддя розглянув клопотання слідчого про арешт майна без виклику та участі підозрюваного, захисника, відомості про отримання останніми копії оскаржуваної ухвали в матеріалах провадження відсутні, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, адвокату слід поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді як пропущений з поважних причин.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, то суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні слідчого управління ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження №0000193 від 31 травня 2019 року, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Встановлені під час досудового розслідування обставини стали підставою для повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

В рамках досудового розслідування 08 квітня 2020 року у період часу з 09.00 год. до 14.57 год. проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якого серед іншого майна, було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 900 доларів США. З пояснень, наданих під час обшуку, власника житла ОСОБА_9 зазначені грошові кошти є спільною власністю її та її чоловіка ОСОБА_8 (без визначення розміру часток).

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2020 року клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на грошові кошти в сумі 900 доларів США, що належать на праві спільної власності підозрюваному ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
При цьому справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), п. 78, Суд вказав на те, що необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар».
Поруч із цим, як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, слідчий суддя вказаних вимог в повній мірі не дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (а.п.12-13).

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_8 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

Разом із цим, слідчим суддею залишено поза увагою, що матеріалами долученими до клопотання органом досудового розслідування не доведено необхідність арешту вказаних грошових коштів, зокрема, що вказане майно зберегло на собі сліди вчинення злочину, були набуте кримінально-протиправним шляхом та має значення в кримінальному провадженні.
Крім того, слідчим суддею в порушення вимог ч.2 ст.173 КПК України, не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності дружини підозрюваного, якій на праві спільної сумісної власності також належить це майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку щодо наявності підстав для накладення арешту на майно, у зв`язку із чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню. При цьому, з оглядну на те, що органом досудового розслідування не доведено наявність достатніх правових підстав для арешту майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.171-174, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_8 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання від 14 квітня 2020 року старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_13 , про арешт майна, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4