Справа № 199/1374/20
ВИРОК
іменем України

2020 року березня місяця 11 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження №0000031 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2020 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, українця з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у будинку АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 09.06.2005 апеляційним судом Дніпропетровської області за п.4 п.7 ч.2 ст. 115 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, ухвалою Верховного суду України від 29.11.2005 вирок змінено та вважати засудженим за п.7 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років;
- 21.08.2013 Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.1 ст.390 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до покарання частково приєднати невідбутий строк відповідно до ухвали Верховного суду України від 29.11.2005 та призначено до відбуття 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного суду від 15.03.2016 на підставі ст.405, 407, 419 КПК України на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано час тримання під вартою з 07.07.2004-29.11.2015, звільнився 15.03.2016 з СІЗО м. Дніпропетровська по відбуттю строку покарання, звільнений з залу суду.
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи особою раніше неодноразово судимою, маючи не заняту та не погашену в установленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та вчинив новий умисний злочин проти власності.
Так, ОСОБА_3 , 26.12.2019, близько 15:00 годин, перебуваючи у приміщенні магазину «Домовичок», розташованого за адресою: м. Дніпро, проспект Мануйлівський, 77, зустрів раніше йому знайому ОСОБА_5 , з якою перебуває у товариських стосунках. Перебуваючи в приміщенні магазину «Домовичок», ОСОБА_3 побачив у ОСОБА_5 мобільний телефон «Nokia 5.1 Plus Black» з чохлом - накладкою «ТОТО TPU CASE - Nokia, 5.1 +/ Х5 Clear» та захисним склом «MF FC Nokia 5.1 Plus», який визначив об`єктом свого злочинного посягання. В цей момент, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), ОСОБА_3 діючи умисно, підійшовши до потерпілої ОСОБА_5 , та з метою отримання доступу до мобільного телефону, використовуючи особливі довірчі стосунки, під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінку та повернення мобільного телефону власнику, при цьому заздалегідь знаючи, що не виконає взяті на себе зобов`язання, тобто не поверне телефон власнику, попросив надати йому засіб мобільного зв`язку, на що потерпіла ОСОБА_5 , будучи впевненим в добросовісності наміру ОСОБА_3 , добровільно передала останньому свій мобільний телефон «Nokia 5.1 Plus Black» з чохлом-накладкою «ТОТО TPU CASE - Nokia, 5.1 +/ Х5 Clear» та захисним склом «MF FC Nokia 5.1 Plus».
Доводячи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) до кінця, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, взяв зазначений засіб мобільного зв`язку з рук ОСОБА_5 , та 26.12.2019 близько 15:20 години, перебуваючи в приміщенні магазину «Домовичок», розташованого за адресою: м. Дніпро, проспект Мануйлівський, 77, попередньо переконавшись, що потерпіла ОСОБА_5 не може бачити його дії, подовжуючи утримувати при собі мобільний телефон «Nokia 5.1 Plus Black» з чохлом-накладкою «ТОТО TPU CASE - Nokia, 5.1 +/ Х5 Clear» та захисним склом «MF FC Nokia 5.1 Plus», з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном потерпілої на власний розсуд.
Своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 3320,23 гривень.
Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , наданих безпосередньо у суді.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, 26.12.2019, близько 15:00 годин, перебуваючи у приміщенні магазину «Домовичок», розташованого за адресою: м. Дніпро, проспект Мануйлівський, 77, зустрів свою знайому ОСОБА_5 , та попрохав останню надати йому аби здійснити телефонний дзвінок належний потерпілій мобільний телефон «Nokia 5.1 Plus Black» з чохлом - накладкою «ТОТО TPU CASE - Nokia, 5.1 +/ Х5 Clear» та захисним склом «MF FC Nokia 5.1 Plus», а потім переконавшись, що потерпіла ОСОБА_5 не може бачити його дії, подовжуючи утримувати при собі мобільний телефон «Nokia 5.1 Plus Black» з чохлом-накладкою «ТОТО TPU CASE - Nokia, 5.1 +/ Х5 Clear» та захисним склом «MF FC Nokia 5.1 Plus», з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись майном потерпілої на власний розсуд. ОСОБА_3 просив суд суворо не карати, надавши розписку потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3400.00 гривень.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що вона 26.12.2019, близько 15:00 годин, перебувала у приміщенні магазину «Домовичок», розташованого за адресою: м. Дніпро, проспект Мануйлівський, 77, де зустріла свого знайомого ОСОБА_3 , який попрохав її надати йому аби здійснити телефонний дзвінок належний їй мобільний телефон «Nokia 5.1 Plus Black» з чохлом - накладкою «ТОТО TPU CASE - Nokia, 5.1 +/ Х5 Clear» та захисним склом «MF FC Nokia 5.1 Plus», а потім переконавшись, що вона не може бачити його дії, подовжуючи утримувати при собі мобільний телефон «Nokia 5.1 Plus Black» з чохлом-накладкою «ТОТО TPU CASE - Nokia, 5.1 +/ Х5 Clear» та захисним склом «MF FC Nokia 5.1 Plus» з ник з місця вчинення злочину.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.01.2020 року було прийнято заяву від гр. ОСОБА_5 , яка просила вжити заходи до ОСОБА_3 , який 26.12.2019 у приміщенні магазину «Домовичок», розташованого за адресою: м. Дніпро, проспект Мануйлівський, 77, заволодів належним їй мобільним телефоном «Nokia 5.1 Plus Black».
Відповідно до касового чеку №7770 на придбання мобільного телефону «Nokia 5.1 Plus Black» з чохлом - накладкою «ТОТО TPU CASE - Nokia, 5.1 +/ Х5 Clear» та захисним склом «MF FC Nokia 5.1 Plus», вартість останнього становила 3647.00 гривень.
За результатами Висновку Експерта №116-20 від 14.01.2020 вартість викраденого майна, а саме мобільного телефону «Nokia 5.1 Plus Black» з чохлом - накладкою «ТОТО TPU CASE - Nokia, 5.1 +/ Х5 Clear» та захисним склом «MF FC Nokia 5.1 Plus» - становить 3320,23 гривень.
Згідно з протоколом проведення впізнання за фотознімками від 15.01.2020 року, свідок ОСОБА_6 на фото під №1 впізнав особу, на якому зображений ОСОБА_3 , як особу, що продала йому мобільний телефон.

Відповідно до розписки потерпілої ОСОБА_5 , остання отримала від обвинуваченого ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3400.00 гривень.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як такі що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Зокрема, про дійове каяття обвинуваченого свідчить його добровільне відшкодування потерпілій ОСОБА_5 спричиненої матеріальної шкоди в сумі 3400.00 гривень, про що свідчить розписка потерпілої.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ,, суд визнає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_3 вчинив новий умисний корисливий злочин, маючи судимість за умисні злочини, передбачені ч.1 ст.390 та п.7 ч.2 ст.115 КК України.

5.Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до невеликої тяжкості злочинів, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, має постійне місце проживання, за місцем проживання скарг не надходило, у лікарів нарколога-психіатра на обліку не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді обмеження волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, потерпіла при призначенні покарання покладалася на розсуд суду, обвинувачений просив суворо не карати, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, дані про його особу, та вважає за необхідне призначити покарання саме у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 190 КК України.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Призначення ж покарання у виді штрафу, який є найбільш м`яким видом кримінального покарання, не буде відповідати меті покарання, оскільки ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, офіційного доходу (заробітку) не має, а тому є вірогідність того, що покарання у виді штрафу особисто ОСОБА_3 виконано не буде. Тобто, такий вид покарання як штраф буде суперечити вимогам ст.65 КК України, та не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

Крім вказаного, призначення покарання без застосування вимог ст.ст. 75,76 КК України, становитиме надмірний тягар для ОСОБА_3 та не буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 314,00 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 -Почтовик

11.03.2020