КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/186/2020 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей. зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (зі слів),
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_10 , погоджене начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_11 .
Продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 діб, тобто до 21 лютого 2020 року включно, та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Також задоволено клопотання ОСОБА_7 , та доручено уповноваженій особі прокуратури Київської області забезпечити проведення невідкладного судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 та забезпечити організацію належного лікування.
Доручено уповноваженій особі прокуратури Київської області провести дослідження фактів, викладених в клопотанні ОСОБА_7 щодо застосування до нього насильства під час затримання.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчим суддею проігноровано доводи сторони захисту про відсутність доказів сторони обвинувачення, зібраних після обрання найсуворішого запобіжного заходу та мізерність та неналежність доказів зібраних до обрання запобіжного заходу. Не враховано практику ЕСПЛ згідно якої вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою. Не наведено обґрунтування критичного ставлення до доводів захисту.
Також апелянт зазначає, про необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Оскільки до клопотання не додано жодного вагомого доказу, копії протоколів допиту свідків не можуть бути розцінені, як вагомі, зміст показів не є конкретним відносно подій, що розслідуються.Матеріали НРСД містять очевидні ознаки недопустимості, беручи до уваги відсутність ухвал слідчих суддів Апеляційного суду, якими було надано дозвіл на проведення НСРД, відповідно при розгляді клопотання не можливо встановити осіб відносно яких проводилося НСРД, тому роздруківки телефонних розмов не можуть бути розцінені як такі, що мають відношення до ОСОБА_7 .
Крім того апелянт зазначає, що слідчим суддею не було надано належну оцінку доказам, доданим до клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . На думку апелянта відсутні додаткові мотиви для обґрунтування необхідності збереження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Прокурором, в судовому засіданні, не було доведено наявність існуючих ризиків передбачених ст. 177 КПК України, та не надано доказів на їх підтвердження, що свідчить про відсутність підстав для подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 .
Апелянт звертає увагу на те, що слідчим суддею безпідставно не визначено суму застави при продовженні строку тримання під вартою.
Також апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 є особою раніше не судовою, має постійне місце проживання, у нього наявні соціальні зв`язки, що свідчить про відсутність заявлених ризиків його не правомірної поведінки та вказує на можливість обрання менш суворого запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи захисника ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_7 , щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, які вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у них обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_12 усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування організованою озброєною групою - бандою, яку він почав формувати у невстановлений досудовим розслідуванням час, обравши направленістю її діяльності систематичне вчинення озброєних нападів на окремих громадян та їх домоволодіння, поєднаних з насильством, небезпечним для їх життя та здоров`я, а також крадіжок з проникненням у домоволодіння громадян. З метою забезпечення існування та функціонування організованої озброєної групи банди, між її учасниками був розроблений єдиний план з розподілом функцій кожного з учасників групи. Відповідно до вказаного плану, завданнями і метою існування організованої озброєної групи банди було вчинення нападів на окремих осіб, поєднаних з насильством, небезпечним для життя та здоров`я громадян, а також крадіжок, вчинених з проникненням для забезпечення незаконного збагачення учасників організованої озброєної групи банди. ОСОБА_7 , будучи активним учасником організованої ОСОБА_12 банди, згідно розподілених функцій, вчиняв дії пов`язані з пошуком об`єктів злочинних посягань, здійснював розвідувальні заходи, забезпечував групу автотранспортом, який перебував у його користуванні, під час підготовки до вчинення кримінальних правопорушень та під час їх вчинення спостерігав за оточуючою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб відразу попередити про це інших учасників групи, забезпечував групу вибуховими пристроями та боєприпасами, зберігав засоби, пристосовані та підшукані для вчинення кримінальних правопорушень, і майно, здобуте злочинним шляхом, до моменту його збуту, підшукував місця збуту викрадених речей, вчиняв їх збут, вчиняв напади поєднані із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та крадіжки, вчинені з проникненням.
06.09.2019 ОСОБА_7 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
30.10.2019 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 06.03.2020.
31.10.2019 Святошинським районним судом м. Києва продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, строком до 29.12.2019.
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 29.12.2019 року, але досудове розслідування до зазначеного терміну не може бути завершеним.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 16.05.2019 відповідно до якого працівниками поліції оглянуто місце вчинення злочину, де зафіксовано спосіб вчинення злочину та вилучено речові докази; показаннями потерпілої ОСОБА_13 від 20.05.2019 та 21.05.2019 відповідно до яких остання повідомила про обставини вчинення відносно неї розбійного нападу, кількості нападників які перебували у будинку, наявності у нападників щонайменше одного предмету схожого на пістолет, перелік викраденого майна, тощо; протоколами пред`явлення речей для впізнання, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_13 впізнала належні її родині речі, які були викрадені під час розбійного нападу та вилучені під час обшуку у ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 ; показаннями потерпілої ОСОБА_16 від 20.05.2019 відповідно до яких остання повідомила про відомі їй обставини вчинення розбійного нападу та перелік викраденого майна; протоколом та довідкою до протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії передбаченої ст. 263 КПК України (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж) відносно ОСОБА_12 в ході якої було встановлено, що останній дійсно причетний до вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки в ході розмов з іншими абонентами, ОСОБА_12 обговорює певні обставини вчинення кримінального правопорушення, спосіб збуту викраденого майна та місце знаходження грошових коштів, які були отримані за збут викраденого майна; показаннями свідка ОСОБА_17 від 25.05.2019 відповідно до яких останній повідомив, що 15.05.2019 у вечірній час доби, він бачив незнайомих йому чотирьох осіб чоловічої статі які знаходилися поблизу автомобілів марки «Рено» та «Фольцваген»; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2019 відповідно до яких свідок ОСОБА_17 впізнав на фотознімках ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , як осіб, яких він бачив 15.05.2019; показаннями свідка ОСОБА_18 від 25.05.2019 відповідно до яких останній повідомив, що 15.05.2019 у вечірній час доби, поблизу садового товариства «Приватний Садівник», він бачив незнайомих йому чотирьох осіб чоловічої статі які знаходилися поблизу автомобілів марки «Рено» та «Фольцваген»; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2019 відповідно до яких свідок ОСОБА_18 впізнав на фотознімках ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , як осіб, яких він бачив 15.05.2019; протоколом огляду місця події від 05.09.2019 відповідно до якого працівниками поліції оглянуто місце вчинення злочину, де зафіксовано спосіб вчинення злочину та вилучено речові докази; показаннями свідка ОСОБА_19 від 05.09.2019 відповідно до яких останній повідомив, що 05.09.2019 під час перебування на робочій зміні у приватній охоронній компанії «Конкон» до його екіпажу надійшов виклик про спрацювання сигналізації у приватному будинку, прибувши до якого він помітив чотирьох осіб чоловічої статі які почали тікати з вказаного домоволодіння, а він в свою чергу здійснив декілька попереджувальних пострілів, після чого, чоловіки зникли у невідомому напрямку; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.09.2019 відповідно до яких свідок ОСОБА_19 впізнав на фотознімках ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , як осіб, яких він бачив 05.09.2019; протоколом обшуку від 05.09.2019 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого було затримано ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 та вилучено в останніх речові докази які в подальшому впізнала потерпіла ОСОБА_13 , а також предмети схожі на пістолети, радіостанції тощо; протоколом обшуку від 05.09.2019 за адресою: АДРЕСА_4 , в ході якого було затримано ОСОБА_12 та вилучено в останнього речові докази які в подальшому впізнала потерпіла ОСОБА_13 ; протоколами затримання підозрюваних ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 в порядку ст. 208 КПК України.
24.12.2019 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва вказане клопотання сторони обвинувачення було задоволено та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 діб, тобто до 21 лютого 2020 року включно. Також було задоволено клопотання ОСОБА_7 та доручено уповноваженій особі прокуратури Київської області забезпечити проведення невідкладного судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 та забезпечити організацію належного лікування.
Доручено уповноваженій особі прокуратури Київської області провести дослідження фактів, викладених в клопотанні ОСОБА_7 щодо застосування до нього насильства під час затримання.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Задовольняючи вказане клопотання слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартоюта не зменшились.
Також, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_7 підозрюється, характер та обставини вчинення злочинів, особу підозрюваного, ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії направлені на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому, продовжуючи дію запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави, враховуючи кваліфікацію злочину, зміст підозри та вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, тому доводи апеляційної скарги, що слідчим суддею не обґрунтовано не визначено суму застави при продовженні строку тримання під вартою є безпідставні.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права підозрюваного перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення у справах "Лабіта проти Італії" п. 153, "Мюллер проти Франції" п. п. 35-45). Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апелянта про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження.
Посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять встановлених фактичних обставин та доказів, за якими можливо встановити обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованих йому злочинів є необґрунтованими. Оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Erdagoz v. Turkey п. 51).
Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.
Суди мають вивчати всі факти, що свідчать про наявність чи відсутність справжнього публічного інтересу, що виправдовує (з урахуванням принципу презумпції невинуватості) обмеження права на свободу, та викладати їх у своїх рішеннях про відмову у звільненні особи з-під варти (рішення у справі «Labita v. Italy», пп.152153).
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.
Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовжування обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами.
Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги, що слідчим суддею проігноровано доводи сторони захисту про відсутність доказів сторони обвинувачення зібраних після обрання найсуворішого запобіжного заходу та мізерність та неналежність доказів зібраних до обрання запобіжного заходу. Не враховано практику ЕСПЛ згідно якої вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою. Не наведено обґрунтування критичного ставлення до доводів захисту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів справи, слідчим суддею оцінено матеріали, які додано до клопотання, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням обставин справи, із зазначенням мотивів прийняття рішення.
Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисників та підозрюваного, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 діб, тобто до 21 лютого 2020 року включно, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4