ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3676/20
провадження № 1-в/753/165/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" березня 2020 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 «Про скасування арешту майна»,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 р. на адресу Дарницького районного суду м. Києва надійшло вищезазначене клопотання. В обґрунтування клопотання зазначено, що СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві здійснювалось розслідування кримінальної справи №02-7270 по обвинуваченню ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 140 КК України у редакції, що діяла станом на 28.04.1998 року (крадіжка). В ході проведення слідчих дій постановою слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 21.02.1999 року було накладено арешт на майно ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , третина якої належить ОСОБА_5 . В подальшому вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.1999 року у справі №1-128,1999р. ОСОБА_5 визнано винним за ч. 3 ст. 140 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, яке ОСОБА_5 відбув повністю. Вказана квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на житло належить по 1/3 кожному, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Згідно свідоцтва про смерть від від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, про що 01.04.2019 року складено відповідний актовий запис №5726. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на всю вищевказану квартиру накладено арешт відповідно до вищезгаданої постанови слідчого. На цей час частина майна, що належить ОСОБА_5 , не була конфіскована.
В подальшому, зважаючи на смерть ОСОБА_7 була відкрита спадкова справа, однак зважаючи на наявність запису про заборону відчуження нерухомого майна, спадкоємці не можуть отримати спадкове майно до поки не буде знято арешт.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви адвоката ОСОБА_4 , посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів, викладених в заяві.
Вислухавши позицію прокурора та дослідивши матеріали кримінальної справи № 1-128, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.1999 року у справі №1-128,1999р. ОСОБА_5 визнано винним за ч. 3 ст. 140 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.02.1998 р.н. квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СВ Дарницького РВ ГУМВС України в м. Києві від 21.02.1999 р. на вказану квартиру був накладений арешт, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з листом за Вих. № 34 від 30.01.2020 р. начальник Дарницького РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції повідомив, що перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у Відділі не перебувало та не перебуває на виконанні вирок Дарницького районного суду № 1-128,1999 р. стосовно ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.6 ст. 126 КПК України 1960 р. - накладення арешту на майно скасовується коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Досліджуючи наявність потреби в застосуванні арешту на вищевказану квартиру, суд враховує положення ст. 80 КК України.

Так, відповідно до положень п.3) ч.1 ст. 80 КК України - особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

З моменту ухвалення вироку від 23.03.1999 р. минуло більше 20 років, та цей вирок не був виконаний в передбачений законом строки, у тому числі в частині додаткового покарання, отже відповідно до зазначених положень закону ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання.

Аналіз наведених обставин та положень закону свідчить про те, що потреба у накладенні арешту на вищезазначену квартиру на цей час відпала, а тому клопотання адвоката ОСОБА_4 в частині скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога заявника щодо визнання неможливим виконання вироку в частині застосування конфіскації майна ОСОБА_5 , оскільки це питання може бути вирішено в рамках окремого провадження, а саме: провадження за заявою про звільнення засудженого від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

А в цілому, клопотання заявника підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ч.6 ст. 126, ст. 411 КПК України 1960 р. суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 «Про скасування арешту майна» - задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений постановою слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 21.02.1999 р.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1