Справа № 947/5393/20
Провадження № 1-кс/947/3791/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , вивчивши клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ,, яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0005691 від 19.10.2019 за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, СУ ГУНП України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0005691 від 19.10.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно клопотання, при проведенні оперативно-розшукових заходів встановлено, що чоловіком на ім`я ОСОБА_5 являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює в магазині «Ipeople», що розташований по вул. Дерибасівській, 16, в м. Одеса та має в користуванні автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, реєстраційний знак НОМЕР_1 .

Під час проведення розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, за наявності достатньо зібраних доказів, отримано ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку вищевказаного автомобілю марки «Toyota Camry», чорного кольору, реєстраційний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так під час обшуку виявлені та вилучені наступні речі, а саме:

- ноутбук марки «LENOVO», у корпусі чорного кольору, з маркуванням на його корпусі «Lenovo G570» та зарядним пристроєм до нього;

- автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 ;

- ключ від дверей та замку запалення автомобіля марки «Toyota Camry», чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «Toyota Camry», чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 07.04.2020, вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Оскільки вилучене майно є об`єктом яке визнано в порядку діючого кримінально процесуального законодавства речовими доказами, задля виконання завдання кримінального провадження, дотримання загальних засад кримінального провадження, виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадження, а також те, що вилучені речі та документи зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, тому мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, в рамках даного кримінального провадження 01.04.2020 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі марки «Toyota Camry», чорного кольору, реєстраційний знак НОМЕР_1 , що підтверджується долученою до клопотання відповідною ухвалою.

Згідно змісту вказаної ухвали слідчого судді від 01.04.2020 року вбачається, що слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку у вказаному автомобілі, з метою виявлення та вилучення майна викраденого у потерпілих, а саме: золоті вироби(золотий ланцюжок вагою 42 грами, золотий ланцюжок вагою 25 грам, з золотою обручкою, вагою 4 грами, золотий ланцюжок вагою 30 грам, золотий ланцюжок вагою 25 грам, з золотим хрестиком, вагою 5 грам, золотий ланцюжок вагою 90 грам, з золотим кулоном у вигляді карти «Джокер», вагою 35 грам), наручний годинник марки «Дізель», чорного кольору, авторучка марки «Монблан» з металу чорного кольору, марки «Samsung Galaxy Note 10+», ІМЕІ № НОМЕР_3 в корпусі білого кольору, в чохлі сірого кольору, з сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , посвідчення адвоката на ім`я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про реєстрацію т/з автомобіля «BMW X6», д.н.з. НОМЕР_5 , мобільні термінали, сім-карти, чеки з ломбардів, наркотичні засоби, зброю, а також грошові кошти, здобуті злочинним шляхом.
В обґрунтування клопотання про арешт майна, сторона обвинувачення посилається на те, що постановою слідчого від 07.04.2020, майно, вилучене в ході означеного обшуку, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Між тим, з вказаними доводами сторони обвинувачення слідчий суддя не може в повній мірі погодитися, оскільки визнаючи вилучене за результатами проведення обшуку майно речовими доказами, а також звертаючись з даним клопотанням про накладення на таке майно арешту, сторона обвинувачення ні в постанові про визнання речовими доказами від 07.04.2020 року, ні в даному клопотанні, не конкретизувала, на підставі яких даних (відомостей), було зроблено висновок про відповідність всього вилученого майна категорії речових доказів.

Викладене, на думку слідчого судді, не може свідчити про належне дотримання стороною обвинувачення вимог ст. 171 КПК України, зокрема в частині обґрунтування підстав та мети арешту майна, з їх документальним підтвердженням, в зв`язку з чим, слідчий суддя вважає за необхідне дане клопотання про арешт майна повернути прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ,, яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0005691 від 19.10.2019 за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України - повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1