Справа № 369/2958/16-к Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1448/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України

У Х В А Л А
іменем України

04 березня2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29.01.2020 року, якою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 185 КК України, продовжено на строк 60 днів до 28 березня 2020 року включно,
В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Святошинського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 185 КК України.

29.01.2020 року в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29.01.2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28.03.2020 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що такі обставини як зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини злочинів, які інкриміновані обвинуваченому та один з яких має значний ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками (смерть особи); дані про особу обвинуваченого, у своїй сукупності свідчать про те, що продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішень про обрання та продовження запобіжного заходу. А саме такий ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе вчинити спроби переховуватися від суду, враховуючи той факт, що за наявними матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 перебував у розшуку.

В апеляційних скаргах:

- захисник просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України. Захисник зазначає, що вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 суд першої інстанції вказав лише на ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, й інших ризиків не вказав. Захисник зазначає, що враховуючи вкрай тривале утримання ОСОБА_7 під вартою (понад 4 роки), для його продовження в суду мають бути вагомі докази про існування більше ніж одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Захисник вважає, що сплив тривалого часу, відсутність свідків сторони обвинувачення, наявність постійного місця проживання підозрюваного та сім`ї, відсутність у обвинуваченого навиків та грошових коштів, необхідних для переховування, відсутність документів, що надають право виїзду за межі України, дуже тривале перебування в слідчому ізоляторі суттєво знижують ризик переховування від суду, у зв`язку з чим, запобіжний захід ОСОБА_7 має бути змінений на більш м`який. Захисник звертає увагу на те, що висунута ОСОБА_7 підозра не змінена та судовий розгляд триває.

- обвинувачений просить зазначену ухвалу змінити та обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції не врахував такі обставини, як його вік, наявність сім`ї та постійного місця проживання і реєстрації. На думку обвинуваченого, враховуючи викладене, наявні всі підстави для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Рішенням Конституційного суду України № 4-р/2019 року від 13.06.2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно зазначатися про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою за клопотанням прокурора було враховано що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєні злочинів, один з яких має значний ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками / смерть особи /; перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватися від суду, враховуючи той факт, що за наявними матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 перебував у розшуку, оскільки були відсутні дані про його фактичне місце проживання.

Крім того, судом взяті до уваги дані про особу обвинуваченого, який не одружений, утриманців не має, проживав з матір`ю та бабусею, його стан здоров`я, щодо якого в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.

Також, судом першої інстанції було враховано, що заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися і не зникли, та встановлені фактичні дані об`єктивно вказують на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Колегія суддів також враховує тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року запобіжний захід ОСОБА_7 продовжено на 60 днів.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду, як і для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29.01.2020 року, якою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115; ч. 2 ст. 185 КК України, продовжено на строк 60 днів до 28 березня 2020 року включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

__________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4