Справа № 461/4707/20
Провадження №1-кп/461/532/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.06.2020 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001340 від 18.04.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Комарно, Городоцького району, Львівської області, українця, не одруженого, дітей не має, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України -

в с т а н о в и в:

18.04.2020 року, приблизно о 08 год. 06 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м.Львів, пл.Міцкевича, 1, будучи затриманим за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із порушенням Правил дорожнього руху, під час слідування до Галицького ВП ГУ НП у Львівській області у супроводі працівника патрульної поліції, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, почав чинити опір, намагаючись вирватись та не виконуючи законних вимог поліцейського другого взводу першого батальйону першої роти УПП у Львівській області ДПП НП сержанта поліції ОСОБА_6 у відповідь на вжиті вказаним працівником правоохоронного органу превентивні заходи, наніс потерпілому удар головою в обличчя, чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальні правопорушенні, передбачені ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно 18.04.2020 року, перебуваючи за адресою: м.Львів, пл.Міцкевича, 1, чинив опір та не виконував законних вимог поліцейського та наніс потерпілому удар головою в обличчя. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкриміновані, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.342 КК України є правильною, оскільки останній чинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, під час виконання ним покладених на них обов`язків щодо охорони громадського порядку, за ч.2 ст.345 КК України є правильною, оскільки останній вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочини, скоєні обвинуваченим ОСОБА_4 є злочинами середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та визнання вини.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до висновку судово психіатричного експерта №251 на даний час ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, при яких їх вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, перебуває на обліку психоневрологічному та наркологічному диспансерах, не одружений, дітей не має, з середньою освітою. Враховуючи вищевикладене, суд приймає до уваги пом`якшуючі обставини щире каяття та визнання вини, не враховує обтяжуючу обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та дійшов висновку, що достатнім покаранням обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України.

Відповідно до ст.75 КК України суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 70, 71, 75, 185 КК України, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за ч.2 ст.342 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

-за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме:

- диск типу DVD-R, об`ємом 4,7 GB, сірого кольору, на якому містяться відеозаписи події, яка мала місце 18.04.2020 року залишити при матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1