Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2891/19
Провадження № 1-кп/553/88/2020
У Х В А Л А
Іменем України
13.03.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Ленінського районного суду м. Полтави надійшли матеріали кримінального провадження № 0001037 від 26.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, для розгляду.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки наявні ризики, передбачені у пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі „Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. „С" Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, при внесенні вказаного клопотання сторона обвинувачення наголошує на наявність підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 , що є підставою для застосування запобіжного заходу, а також на наявність наступних обставин, які враховувалися при його винесенні, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення;

-тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, у вигляді позбавлення волі;

-вік та стан здоров`я підозрюваного;

-відсутність сталих соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_4 .

Під час проведення досудового розслідування встановлено ряд наявних ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, порушення встановленню обставин по кримінальному провадженні та розумності строків розгляду кримінального провадження, оскільки не працює, не має постійного місця проживання, не має сталих соціальних зв`язків. Про вказане свідчить те, що ОСОБА_4 декілька разів без поважних причин не з`явився в судові засідання. Вдома не проживає;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки вчинив вищевказаний злочин з метою отримання прибутку. Ніде не працює, не має сталого джерела доходів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У відповідності до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З урахуванням вищевикладеного, з метою запобігання вчиненню ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку щодо необхідності обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.177-178, 183, 197 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора - задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копили, Полтавського району, Полтавської області, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань №23» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, починаючи з 12 год. 05 хв. 13 березня 2020 року по 12 год. 05 хв. 12 травня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1