В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона кримінальне провадження, винесене до ЄРДР за №0003509 від 24.10.2019 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чусове, Пермської області, Російської Федерації, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, неповнолітніх утриманців не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 24.10.2019 р. близько 09:30 години, керуючи технічно справним мотоциклом «QINGQI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Перекопській зі сторони вул. Кременчуцька в сторону вул. Суботи в м. Херсоні, грубо порушуючи вимоги пункту 2.3 «Б» (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), пункту 18.1 (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. (зі змінами та доповненнями) (далі по тексту ПДР), при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість, не зупинився та не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, продовжив рух та не надав дорогу ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво, внаслідок чого здійснив наїзд на останню. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, які перебувають у причинному зв`язку з грубим порушенням ПДР з боку водія ОСОБА_4 .

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному об`ємі, не заперечував проти обставин встановлених під час досудового розслідування. Дав показання про те, що 24.10.2019 р. близько десятої години зі швидкістю біля 60 км/год рухався по вул. Перекопській в м. Херсоні, з боку вул. Кременчуцької. Під?їжджаючи по пішохідного переходу, позначеного як розміткою «зебра», так і відповідними дорожніми знаками, побачив зліва людей і сконцентрувався саме на них, а пішохода з правого боку від себе, яка почала переходити дорогу справа на ліво, вчасно не побачив, а тому довелось екстрено гальмувати, проте зіткнення уникнути не вдалось і він збив, як пізніше з?ясувалось ОСОБА_5 . Зіткнення відбулось в полосі, де він рухався. Погодився, що дійсно саме через неуважність не встиг зреагувати, а тому допустив порушення Правил дорожнього руху. Додав, що всі витрати на лікування оплатив і в майбутньому не збирається ухилятись від своїх цивільно-правових зобов?язань перед ОСОБА_5 . З приводу міри покарання зазначив, що не заперечує проти призначення штрафу, проте з огляду на ту обставину, що регулярного заробітку не має, не може гарантувати вчасну його сплату. Просив, за можливості, не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_5 дала суду показання, що 24.10.2019 р. близько 10 години ранку хотіла переходити дорогу в зоні пішохідного переходу по вул. Перекопській (перехрестя з вул. Ладичука) в м. Херсоні. Перед тим як почати рух переконалась, що автомобілі не їдуть, і вже безпосередньо перед зіткненням побачила, що на неї їде якійсь транспортний засіб, який її і збив. Вже пізніше стало відомо, що це був ОСОБА_4 , який ще на місці просив у неї вибачення і визнав свою провину в тому, що відбулось. Підтвердила, що дійсно на день розгляду справи в суді обвинувачений відшкодував всі витрати на її лікування, що склали 5150 грн.

Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відомостей про негативні характеристики відносно якого суду надано не було. Також суд приймає до уваги той факт, що обвинувачений хоча офіційно не працевлаштований і не має стабільного заробітку, проте не ухилився від відшкодування шкоди потерпілій, свою вину визнав в повному об`ємі, на обліку у лікарів-психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше притягувався, проте в силу ст. 89 КК України вважаться особою раніше не судимою, завдану матеріальну шкоду, понесену потерпілою на момент судового розгляду, відшкодував повністю.

Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було. До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання свої вини ОСОБА_4 , його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.

Оцінюючи позицію прокурора щодо призначення основного виду покарання у вигляді штрафу суд враховує таке. З роз`яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається наступне: призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи його межі, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо. Тому з огляду на ту обставину, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, висловив сумнів щодо своєї можливості вчасно оплатити штраф, з огляду на відсутність стабільного заробітку, суд не вважає за можливе призначити відповідне покарання.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 286 КК України, пов`язане із обмеженням волі, зі звільненням від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. А також призначенню підлягає додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За відсутності заборон визначених зазначеною нормою, з огляду на те, що арешт майна було застосовано лише з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання подальшого незаконного відчуження майна третім особам, суд вважає за можливе скасувати раніше обрані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню судові витрати на залучення експерта.

Керуючись ст. ст. 124, 174, 349, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

* Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 1707 (однієї тисячі семисот семи) гривень 76 (сімдесяти шести) копійок (а. п. 28-29).

* Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28.10.2019 р. (№ провадження 766/21517/19), а саме: 1. мотоцикл/моторолер «QINGQI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_4 ; 2. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Речові докази:
1.мотоцикл/моторолер «QINGQI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - вважати повернутим ОСОБА_4 ;

2.свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 повернути власнику, а саме: ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1