Справа №592/5387/20 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 11-сс/816/228/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми в залі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Застосовано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ? ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове судове рішення, яким обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки на думку захисника матеріали провадження не містять достатніх даних для обґрунтування підозри. Так, протокол впізнання потерпілою підозрюваного (за очами) та акт застосування службової собаки не є достатніми доказами, тим паче, що вказані докази дають лише ймовірні дані.

- підозрюваний ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначає про наявність суперечливих матеріалів, що свідчать про необґрунтованість повідомленої йому підозри.

До Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , звернувся слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 , про застосування відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 27 квітня 2020 року, близько 10 год. 00 хв. проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 звідки спочатку з приміщення кухні, а потім і з будинку викрав майно належне потерпілій ОСОБА_9 , однак коли дії підозрюваного були помічені потерпілою ОСОБА_5 , яка у цей час повернулася до дому і почала голосно кричати, підозрюваний вистрибнув із вікна будинку, відштовхнув руками ОСОБА_9 , від чого остання впала та вдарилася головою відчувши при цьому фізичний біль, зник з місця вчинення злочину.

27 квітня 2020 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 28 квітня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001354 від 27 квітня 2020 року.

Слідчий вважає, що є достатні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Крім того, під час вчинення злочину ОСОБА_5 відносно потерпілої було застосоване насильство, від якого остання зазнала фізичного болю. У своїй сукупності матеріали провадження свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризиків переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь якої із речей чи документів, впливу на свідків та інших осіб; вчинення інших злочинів.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 квітня 2020 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг захисника та підозрюваного, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Із матеріалів провадження вбачається, що 27 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001354 було внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній початковій стадії досудового розслідування, є достатніми для такого висновку, а саме: протоколом огляду місця події від 27 квітня 2020 року (а. п. 8 - 11); актом про застосування службової собаки від 27 квітня 2020 року (а. п. 12); протоколом допиту потерпілої від 27 квітня 2020 року (а. п. 13 - 14); висновком лікаря нейрохірурга від 27 квітня 2020 року (а. п. 15); протоколом допиту свідка від 27 квітня 2020 року (а. п. 16 - 17); протоколом пред?явлення особи для впізнання від 27 квітня 2020 року (а. п. 21 - 23).

Апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об?єднаного Королівства», «Мюррей проти Об?єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави зазначив, що саме такий вид запобіжного заходу здатен запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

При цьому, суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в тому числі й у рішенні у справі «Хайредінов проти України», ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Стаття 6 частина 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Як вбачається з матеріалів провадження слідчий суддя досліджував не лише обґрунтованість підозри та наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а й дієвість конкретного запобіжного заходу на процесуальну поведінку підозрюваного, при цьому, слідчим суддею акцент робився саме на необхідність застосування такого запобіжного заходу який би створював баланс між процесуальними обов`язками підозрюваного та дієвістю самого кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що слідчим суддею для оцінки ризиків, серед іншого, до уваги бралися моральні якості підозрюваного, його репутація, спосіб життя, що повністю узгоджується із практикою ЄСПЛ викладеною в рішенні «Мамедова проти Російської Федерації».

За вищевказаних обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з урахуванням вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, в даному випадку і за даних обставин справи, до підозрюваного можливо застосувати винятковий запобіжний захід, оскільки прокурор при розгляді даного клопотання довів не лише наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених в клопотанні слідчого, а й не можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування відносно нього інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Обставини, на які вказує захисник в апеляційній скарзі, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано винятковий запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам.

Також, доводи апеляційної скарги підозрюваного перевірялися слідчим суддею, шляхом допиту свідків і колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що матеріали провадження не містять даних, які б вказували на зацікавленість чи упередженість сторони обвинувачення, а пояснення свідків зі сторони захисту не спростовують докази, що послугували обґрунтуванням пред?вленої підозри ОСОБА_5 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що за даними матеріалів провадження ОСОБА_5 є раніше неодноразово судимою особою, ніде не працює, тобто не має легальних джерел до існування, знає адресу проживання потерпілої, що з певною ймовірністю дозволяє стверджувати про можливі латентні мотиви підозрюваного.

Враховуючи особливості даного складу кримінального правопорушення та наявність тілесних ушкоджень у потерпілої, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленим ризикам лише шляхом застосування до підозрюваного виняткого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

За таких обставин, висновок слідчого судді є законним і обґрунтованим, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг захисника та підозрюваного, немає.

Керуючись ст. ст. 376, 178, 181, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 квітня 2020 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3