Справа № 755/7074/19
№ 1-кп/755/1000/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003269 від 21.04.2019 року, № 0001922 від 07.03.2019 року та № 0002926 від 11.04.2019 року, які об`єднані, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 11.09.2000 року Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 141 КК України (у редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі, звільнений 09.06.2001 року по відбуттю строку покарання; 01.12.2004 року Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 28.05.2005 року по відбуттю строку покарання; 01.02.2007 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 296 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.08.2007 року по відбуттю строку покарання; 07.04.2009 року Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 01.11.2012 року невідбута частина покарання замінена на обмеження волі, звільнений 11.01.2013 року по відбуттю строку покарання; 30.11.2013 року Апеляційним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 30.03.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 30.03.2016 року в залі суду на підставі ч. 5 ст. 72 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 , 24.02.2019 року, приблизно о 13 годині 20 хвилин, перебував у приміщенні торгової зали магазину «АТБ», що належить ТОВ «АТБ-маркет», який знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Юрія Гагаріна, 3, де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_10 , підійшовши до прилавку відділу промтоварів та впевнившись у тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, повторно, таємно викрав майно ТОВ «АТБ-маркет», а саме: кутошліфувальну машинку, арт. AG8672., вартістю 290 гривень 83 копійок, після чого, з метою маскування даного злочину, поклав кутошліфувальну машинку до куртки, в яку був на той час одягнений та в подальшому, покинув приміщення магазину, усвідомлюючи, що не розрахувався за вказаний товар, чим спричинив ТОВ «АТБ-маркет» матеріального збитку на загальну суму 290 гривень 83 копійок.

Зокрема, ОСОБА_5 , 03.04.2019 року, близько 18 години 50 хвилин, йшов до будинку № 16 по бул. Ярослава Гашека в м. Києві, де помітив припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_1 , темно-зеленого кольору, що належить потерпілому ОСОБА_11 та в цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна з даного автомобіля. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_12 підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_1 , та за допомогою заздалегідь приготованого предмету, а саме - металевої викрутки, розбив скло передньої лівої двері та перебуваючи в салоні даного автомобіля, з корисливих спонукань, з метою протиправного збагачення, впевнившись в тому, що його злочинні дії не помічені з боку сторонніх осіб, повторно, таємно викрав консоль від автомагнітоли «Піонер», що належить ОСОБА_11 , вартість якої складає 320 гривень. У подальшому, ОСОБА_12 втік з місця скоєння злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 320 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 , 21 квітня 2019 року, приблизно 00 годині 05 хвилин, підійшов до будинку АДРЕСА_3 , де помітив припаркований поруч автомобіль марки «Daewoo Matiz», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_13 та в цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна із вказаного автомобіля. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_12 підійшов до зазначеного автомобіля та скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, розбив скло правих передніх дверей автомобіля, після чого, проник до його салону, зняв консоль автомагнітоли «Кларіон», вартістю 400 гривень, поклав її до свого рюкзака та хотів залишити місце вчинення злочину. ОСОБА_12 виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця - залишити місце вчинення почину та розпорядитися викраденим майном на власний розсуд з причин, які не залежали від його волі, оскільки був одразу затриманий випадковими перехожими на місці вчинення злочину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що 24.02.2019 року, приблизно о 13 годині 20 хвилин, він знаходився у магазині «АТБ», що за адресою: м. Київ, пр-т Ю. Гагаріна, 3, де вирішив викрасти товар. Підійшовши до відділу промтоварів, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, взяв кутошліфувальну машинку, поклав її до середини своєї куртки та покинув магазин, не розрахувавшись за товар. Зокрема, 03.04.2019 року, близько 18 години 50 хвилин, він йшов до будинку № 16 по бул. Ярослава Гашека в м. Києві, де помітив автомобіль марки «ВАЗ 2109», державний номер НОМЕР_1 . Далі, підійшов до даного автомобіля, розбив викруткою скло передньої лівої двері, проник до нього, викрав консоль від автомагнітоли «Піонер» та з місця злочину зник. Крім того, 21 квітня 2019 року, приблизно 00 годині 05 хвилин, він підійшов до будинку АДРЕСА_3 , де помітив припаркований поруч автомобіль марки «Daewoo Matiz», д.н.з. НОМЕР_2 . Далі, підійшов до даного автомобіля, розбив скло правої передньої двері, проник до нього, викрав консоль автомагнітоли «Кларіон» та хотів покинути місце вчинення злочину, однак, не встиг, оскільки був затриманий перехожими. У скоєному щиро каявся, викрадене майно повернуте та зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальних актах, а саме: дата, час, місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності.

Покази ОСОБА_10 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколів огляду місця події від 06.03.2019 року, 12.04.2019 року та 20.04.2019 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.04.2019 року; протоколу обшуку особи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України від 21.04.2019 року; протоколу огляду речей від 22.04.2019 року; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 22.04.2019 року; протоколу перегляду цифрового відеозапису від 27.04.2019 року; постанови про приєднання речових доказів до кримінального провадження від 27.04.2019 року; протоколів проведення слідчого експерименту від 27.04.2019 року; протоколу огляду відеозапису від 10.04.2019 року; постанови про визнання носія знятої інформації доказом і приєднання його до кримінального провадження від 10.04.2019 року; протоколу огляду від 02.04.2019 року; постанови про визнання предметів речовими доказами в кримінальному провадженні від 02.04.2019 року і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; раніше неодноразово судимий, зокрема, за злочини проти власності.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обтяжуючою обставиною рецидив злочинів (ст. 121 КК України).

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , його особи - раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення злочинів проти власності, наявності пом`якшуючої та обтяжуючої обставин, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України. Поряд з цим, суд враховує, що ОСОБА_5 вину свою визнав повністю, щиро каявся у скоєному, викрадене майно повернуте.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді:

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення з 21.04.2019 року по 23.04.2019 року включно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: консоль автомагнітоли «Кларіон», чорного кольору, вилучені у ОСОБА_5 за адресою: м. Київ, пр-т Миру, що передана під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_13 залишити у його власності;

- відеоносій DVD-R, 4.7 Gb, на якому знаходиться цифровий відеозапис пригод та DVD-R диск , номер диску: DR5F6O-500003, сірого кольору з надписом «RIDATA», ЄМНІСТЮ 4, 7 Gb залишити у матеріалах провадження;

- картонну коробку від кутошліфувальної машинки, з написом «Startex» AG8672, напруга/частота: 220В/50Гц, номінальна потужність: 500 Вт, швидкість обертів холостого ходу: 12000 об/хв. -1, діаметр диска: 125 мм, зі штрих-кодом: 128; гарантійний талон на 1 арк.; інструкцію до кутошліфувальної машинки «Startex» AG8672; додаткову пластикову ручку до кутошліфувальної машинки в кількості 1 шт.; фланцевий ключ, металевий, в кількості 1 шт.; захисний кожух металевий в кількості 1 шт., що передані до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві повернути ТОВ «АТБ-маркет».

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя