Дата документу 17.04.2020 Справа № 554/3001/20
Провадження № 1-кс/554/4765/2020
УХВАЛА
Іменем України

17 квітня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням, у якому посилався на те, що у В період часу з 27.03.2020 близько 18:45 год. по 28.03.2020 07:00 год. за адресою: м. Полтава, вул. Старий Поділ, 8невстановлена особа, таємно викрала акумулятор та портативну колонку «JBL» чорного кольору з автомобіля ВАЗ 2101, які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим завдала матеріальної шкоди останньому на вищезазначену суму.

28.03.2020 року відомості про дану подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 000290, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, 07.04.2020 року за адресою: м.Полтава, вул. Стрітенська, 16, в приміщенні ВП № 2 ПВП ГУНП в Полтавській області, гр. ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції акумуляторну батарею (АКБ), червоного кольору, із бокової сторони мається етикетка червоного кольору із написами білого кольору наступного змісту: Topla, НОМЕР_1 Ah 510А EN Energy, яку в подальшому у присутності запрошених понятих оглянуто та вилучено.

07.04.2020 року постановою слідчого СВ ВП № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 визнано та залучено в якості речового доказу акумуляторну батарею (АКБ), червоного кольору, Topla, 12V 60Ah 510А EN Energy.

На даний час в органу досудового розслідування є об`єктивна потреба встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.185 КК України, для чого необхідним є належне зберігання речових доказів із метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень. Оскільки накладення арешту на тимчасово вилучені речі, є необхідним для запобігання можливості їх подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, а також їх вилучення, є необхідним для забезпечення їх зберігання до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст.100 КПК України, з метою недопущення їх подальшого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, яке може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

В судове засідання слідчий не з`явився, направив заяву про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав.

Власник майна ОСОБА_3 направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти накладення арешту на вилучені речі не заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Дослідивши матеріали клопотання, з метою повноти, всебічності та неупередженого розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна та задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене майно, а саме: акумуляторної батареї (АКБ), червоного кольору, Topla, 12V 60Ah 510А EN Energy, що була вилучена у ОСОБА_4 та належать ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти діб.
Виконання ухвали доручити слідчому у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Слідчий суддя Октябрського
районного суду м.Полтави ОСОБА_1