Справа № 462/7844/19
провадження 1-кс/462/2929/19
У Х В А Л А

18 грудня 2019 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви про кримінальні правопорушення від 09.12.2019 року,

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16.12.2019 року звернулися до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій просять визнати бездіяльність слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області протиправною, зобов`язати його внести відомості їх заяви про кримінальне правопорушення від 09.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та у випадку задоволення їхніх вимог скерувати судове рішення до відповідного органу поліції, прокуратури для організації проведення службового розслідування та вирішення питання про притягнення до відповідальності винних осіб. Подану скаргу обґрунтовують тим, що 09.12.2019 року звернулися в Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення начальником слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 366 КК України. Однак, зазначені відомості не внесені в ЄРДР, що вказує на грубе порушення вимог ст.214 КПК України та свідчить про протиправну бездіяльність слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу підтримали, покликаючись на мотиви такої, яку просять задовольнити.

Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, не направив в судове засідання свого представника, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення скаржників, дослідивши доводи та вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.

Реалізація вказаних завдань здійснюється, з-поміж іншого, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначене право породжує відповідний обов`язок компетентних державних органів відреагувати на такі звернення у передбаченому законом порядку.

У силу ч.1 ст.9 КПК на керівника органу досудового розслідування, слідчого покладений обов`язок неухильно додержуватись вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Як встановлено, 09.12.2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Залізничного ВП ГУ НП України у Львівській області із заявою, яка містить виклад конкретних обставин, що, на думку заявників, свідчить про вчинення начальником слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 злочинів, передбачених ст.ст. 364, 366 КК України.

Також дослідженням представлених суду Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області матеріалів за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 09.12.2019 року (ЖЄО №29649) встановлено, що вказана заява не була розглянута уповноваженою особою Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України, а 10.12.2019 року згідно листа №13875/38/01-2019 була скерована виконуючому обов?язків директора ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_6 за підслідністю для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України.

Зі змісту ч.4 ст.214 КПК України вбачається, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п.9 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України №100 від 08.02.2019 року, передавати з одного територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення) поліції до іншого територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення) поліції матеріали з відомостями, що вказують на кримінальне правопорушення, незалежно від місця його вчинення, без їх реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) та внесення цих відомостей до ЄРДР заборонено.

Аналіз положень ч.ч. 1, 4 ст.214 КПК України і вказаного Порядку № 100 дає підстави дійти висновку, що незалежно від того, чи відноситься розслідування фактів про повідомлені кримінальні правопорушення до територіальної юрисдикції або процесуальної компетенції органу, до якого надійшла заява чи повідомлення, і орган, який отримав таку заяву чи повідомлення, повинен вирішити їх відповідно до вимог ст.214 КПК України.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що на момент розгляду скарги слідчому судді не надано даних про те, що уповноваженою службовою особою Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 09.12.2019 року була розглянута відповідно до вимог ст.214 КПК України, прихожу до висновку, що зазначена уповноважена особа допустила бездіяльність, і тому скарга підлягає задоволенню в частині зобов`язання вказаної особи розглянути відповідно до вимог ст. 214 КПК України заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 09.12.2019 року.

Крім цього, скаржники вказують на те, що на їх думку зазначені в заяві від 09.12.2019 року дії начальника СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ст.ст. 364, 366 КК України і вимагають зобов`язати внести відомості в ЄРДР саме за такою кваліфікацією.

Разом з тим, у слідчого судді відсутні повноваження здійснювати кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням конкретних статей Кримінального кодексу України по викладених в заяві про вчинення злочину обставинах. Відповідно до ст.214 КПК України визначати правову кваліфікацію конкретного кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування входить в компетенцію слідчого, прокурора.

Статтями 36, 40 КПК України встановлено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Крім цього, скаржникам не належить право на внесення в ЄРДР відомостей за заявою, повідомленням про злочин за бажаною ними кваліфікацією дій особи (осіб) за диспозицією статтей КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується, в тому числі положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Щодо вимог скарги про визнання бездіяльності слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області протиправною, слід зауважити, що згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Виходячи з викладеного, повноваження слідчого судді на стадії досудового розслідування кримінального провадження визначені лише кримінальним процесуальним законодавством України і, з урахуванням принципу верховенства права, не підлягають розширеному тлумаченню.

Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, законодавством України, зокрема статтею 307 КПК України, встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які він уповноважений постановити за результатами розгляду скарги, що унеможливлює задоволення скарги в частині визнання бездіяльності слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР протиправною, а тому в цій частині скарги слід відмовити.

З тих самих підстав слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення вимоги про направлення судового рішення до відповідного органу поліції та прокуратури для організації проведення службового розслідування та вирішення питання про притягнення до відповідальності винних осіб.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 9, 214, 303, 304, 306, 307, 309, 369-372, 376 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області розглянути відповідно до вимог ст.214 КПК України заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 09 грудня 2019 року про вчинення кримінальних правопорушень, зареєстровану за ЄО 29649.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1