ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1446/20
Провадження № 1-кс/362/374/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.03.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
11.03.2020 року слідчий СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що 08.01.2020 року приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_6 перебував неподалік території приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , де у ОСОБА_6 виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій прямий умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, направився до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за вищевказаною адресою та шляхом пошкодження вхідних дверей проник в середину приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки повторно вчинив крадіжку наступних речей: дріль марки «Makitа», моделі 6410, 350 Вт, болгарку марки «Makitа», пароочисника стаціонарного «Karcher» жовтого кольору, TV-тюнер сріблястого кольору, будівельного подовжувача металевого на чотири вилки (катушка), будівельного подовжувача, два обігрівача, дві газові горілки чорного кольору вище зазначені речі належать ОСОБА_7 .
В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку.
Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що в період часу з 06.02.2020 року по 07.02.2020 року (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не можливо), ОСОБА_6 перебував неподалік території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 , де у ОСОБА_6 виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій прямий умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до території домоволодіння, яке розташоване за вище вказаною адресою та подолавши перешкоду у вигляді паркану, направився до будинку, звідки повторно вчинив крадіжку наступних речей: газового балону коричневого кольору, газової плитки білого кольору на три конфорки, двох металевих лопат з дерев`яними тримачами, металевої сапи з дерев`ним тримачем, граблів металевих з металевим тримачем; керамічної плитку, набір ножів в кількості чотири ножа з дерев`яною підставкою та мотору, в непрацюючому стані, вище зазначені речі належать ОСОБА_8 .
В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , матеріального збитку на загальну суму 1639,98 (тисячу шістсот тридцять дев`ять грн. 98 коп.).
Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що з 07.02.2020 року на 08.02.2020 року у нічний час (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не можливо), ОСОБА_6 перебував неподалік території пилорами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій прямий умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до території пилорами та подолавши перешкоду у вигляді паркану, направився до автомобіля марки «DAF», н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 та знаходився на території пилорами. В подальшому ОСОБА_6 між водійською кабіною та багажним відділом, відшукав та в подальшому від`єднав від нерухомої частини автомобіля, два акумулятори марки «ОМЕГА 225 А» білого кольору з серійними номерами «7/281» та «8/065».
В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку.
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що з 07.02.2020 року на 08.02.2020 року у нічний час (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не можливо) ОСОБА_6 , перебував неподалік території пилорами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де у останнього виник прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій прямий умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до території пилорами та подолавши перешкоду у вигляді паркану, направився до автомобіля марки «Renault Premium», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився на території пилорами та належить ОСОБА_10 , відчинивши автомобіль та проникнувши в салон вищевказаного автомобіля ОСОБА_6 вчинив крадіжку наступних інструментів: ключа балонного короткого, (модель ИП-312, 22х38 чорного кольору); ключа балонного роторного марки «Titan» (8500Нм на підшипнику для грузових автомобілів (XT005) коричневого кольору); гідравлічного домкрату (10-ти тонного блакитного кольору, марки «IRON HAND»); гаєчнихрожково-накидних ключів в кількості 14 шт., які належать ОСОБА_11 .
В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 2053,85 (дві тисячі п`ятдесят три грн. 85 коп.)
ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло, в сховище, в інше приміщення.
Слідчим в клопотанні вказано, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло, сховище та інше приміщення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі без альтернативних видів покарання.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки є реальним ризик того, що підозрюваний переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі без альтернативної міри покарання. підозрюваний не має утриманців, тобто в підозрюваного відсутні стійкі соціальні зв`язки. Підозрюваний не має постійного місця роботи або навчання, також, підозрюваний не проживає за місцем реєстрації, що підтверджує існування реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може залишити територію Київської області, з метою переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в будь-який час, задля уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив у його задоволенні відмовити, оскільки до нього і так застосовано запобіжний захід під вартою то, яким чином він може переховуватися від досудового слідства.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 просив в задоволенні клопотання відмовити, його підзахисний вже перебуває під вартою, запобіжний захід йому було обрано іншим судом, а тому вважає ризики передбачені ст. 177 КПК України на які покладається прокурор та слідчий не доведено та є не можливим взагалі.
Відповідно до ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 21.02.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підготовчому судовому засіданні продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 23.04.2020 року включно.
За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; 4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження; 5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.
Відповідно до п. 5 Листа ВССУ, слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).
Слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3)вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваногоу місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо; 5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо; 7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту); 8) наявність судимостей у підозрюваного; 9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Вирішуючи вищезазначене клопотання прокурора, слідчий суддя виходить з положень ст. 2 КПК України, відповідно до якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, прокурором та слідчим не доведено обставини які б свідчили про наявність ризиків які дають їм достатні підстави вважати, що щодо ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, при цьому ні слідчий ні прокурор не обґрунтовує причини звернення з клопотанням про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою при наявності ухвали Вишгородського районного суду Київської області, якою вже обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, і яким чином існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України щодо ОСОБА_6 перебуваючи ним під вартою, виходячи із засади законності кримінального провадження, передбаченої ст. 9 КПК України, слідчий суддя вбачає підстави для відмови у задоволенні такого клопотання.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 9, 176, 177, 183, 184, 186, 194, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України відмовити.
На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_16