Справа № 175/4885/19
Провадження № 1-кп/175/245/19
Вирок
Іменем України

07 лютого 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Слобожанське кримінальне провадження №0001427 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Сніжне Торезького району Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утримані має малолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого оператором технічних установок на ПП «Дивоцвіт», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

12.05.2014 року Ворошилівським районним судом м. Донецька за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнився по відбуттю строку покарання 25.03.2016 року;

30.07.2019 року Амур Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді виправних робіт строком на 2 роки, з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України
встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 13.10.2019 року приблизно о 16 год. 40 хв., знаходився поблизу дачної ділянки № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Муза», яке розташоване у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області побачив паркан з металевих секцій, розміром 150 см на 120 см кожна, що складає собою металеві кути по периметру та по середині зварені між собою металевими прутами.

Далі ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу здійснив демонтаж двох металевих секцій паркану розміром 150 см на 120 см, кожна, що складає собою металеві кути по периметру та по середині зварені між собою металевими прутами, загальною вагою 53,5 кг, з метою здачі на металобрухт та отримання за це грошових коштів. Після демонтажу вказаних секцій, останній помістив їх на візок та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим заволодівши вказаним майном.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 заподіяв садівничому товариству «Муза» майнову шкоду згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5447/19 на загальну суму 240 грн. 75 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Він дійсно 13.10.2019 року знаходився поблизу дачної ділянки № НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Муза» у смт. Слобожанське, де побачив паркан з металевих секцій, після їх демонтажу вказаних секцій, помістив їх на візок та відвіз додому, а потім коли віз на пункт прийому металобрухту був затриманий членом садівничого товариства.

Представник потерпілої ОСОБА_6 надала заяву про розгляд справи без її участі матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має. Цивільний позов не заявляла, щодо призначення покарання поклалась на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щиросердне каяття і повне визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також і те, що він раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), який відповідно до ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням (злочином) середньої тяжкості, суд враховує щирє каяття у судовому засіданні, посередню характеристику за місцем проживання, наявність неповнолітньої дитини, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, з врахуванням обставин справи, думки органу обвинувачення та позиції представника потерпілого, особи обвинуваченого вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді арешту, із застосуванням правил ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2019 року. Враховуючи положення підпункту б) п.2 ч.1 ст.72 КК України за правилами складання покарань, відповідно до якого одному дню арешту відповідають три дні виправних робіт (тобто 2 місяця виправних робіт (2 міс. * 30 днів = 60 днів; 60 днів: 3 дня = 20 днів арешту). Відповідно до положень ч.3 ст.71 КК України приєднати до основного покарання додаткове покарання за попереднім вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.07.2019 року у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На думку суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України судові витрати по справі за проведення судово-товарознавчої експертизи слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 та стягнути в дохід держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 364, 369, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2019 року у виді 2 місяців виправних робіт.

На підставі п.2 ч.1 ст.72 КК України за правилами складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці 20 (двадцять) днів.

На підставі ч.3 ст.71 КК України приєднати до основного покарання додаткове покарання за вироком Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2019 року у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання відраховувати з дня затримання ОСОБА_4 і приведення вироку до фактичного виконання.

У рахунок відшкодування витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи №5447-19 від 27 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0001427 стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ІПН невідомий) 314 (триста чотирнадцять) гривень на користь держави.

Речові докази по кримінальному провадженню №0001427, а саме: дві секції металевого паркану, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , - залишити у розпорядженні власника, оптичний диск з написом «слідчий експеримент Борш» - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1