Провадження № 1-кп/686/281/20
27 квітня 2020 року м. Хмельницький
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого
у вчинені злочинів, передбачених частиною 2 статті 15, пунктом 6 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 КК України,
28.11.2016 року близько 17:20 години, ОСОБА_9 перебуваючи в підсобному приміщені на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , вчинив закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 (умисне вбивство) з корисливих мотивів, однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, а також напав на ОСОБА_11 з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень за наступних обставинах.
Так, 28.11.2016 року близько 17:20 години, ОСОБА_9 перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , під вигаданим приводом поміняти у ОСОБА_11 400 євро на національну валюту, з метою позбавлення життя ОСОБА_11 та заволодіння його грошовими коштами злочинним шляхом, запросив потерпілого ОСОБА_11 у підсобне приміщення, що у дворі будинку АДРЕСА_3 , і коли ОСОБА_11 дістав з кишені кошти в сумі 20 тисяч гривень готівкою та почав відраховувати від цієї суми кошти, ОСОБА_9 , напав на ОСОБА_11 та з метою позбавлення життя останнього з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наблизив у притул до голови ОСОБА_11 заздалегідь заготовлений для вчинення злочину та взятий із собою пневматичний пістолет невстановленої конструкції, який тримав у правій руці, та умисно протиправно здійснив два постріли в область скроневої ділянки голови потерпілого, внаслідок чого останній впав на коліна на підлогу, а ОСОБА_9 розуміючи, що не досяг бажаного для нього результату, продовжуючи переслідувати мету позбавити життя ОСОБА_11 з корисливих мотивів, почав наносити йому удари по лівій стороні голови.
У цей час ОСОБА_11 , не зважаючи на заподіяні йому поранення, піднявшись на ноги, вирвав з рук ОСОБА_9 ножиці та відштовхнувши останнього, почав тікати з підсобного приміщення на вулицю. При цьому ОСОБА_9 зрозумівши, що не позбавив життя потерпілого з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий, не зважаючи на заподіяні йому поранення голови, почав втікати від нього на вулицю, вибіг за ним, та з метою доведення свого злочинного діяння спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_11 з корисливих мотивів до кінця, умисно протиправно здійснив два постріли в область шиї потерпілого, перебуваючи від нього на відстані біля одного метра. Однак, ОСОБА_11 втік від ОСОБА_9 , залишивши на місці вчинення злочину кошти в сумі 20 тисяч гривень.
ОСОБА_9 намагаючись умисно протиправно заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_11 з корисливих мотивів, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не був закінчений з причин, що не залежали від його волі повернувся у підсобне приміщення, яке розташоване за адресою: м. Хмельницький, вул. Проскурівського Підпілля 20, та заволодів вказаними коштами, після чого втік з місця події.
Внаслідок вищеописаних дій ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження, у вигляді двох кульових проникаючих сліпих поранень голови в ділянці правої вушної раковини перед її мочкою, двох кульових непроникаючих сліпих поранень м`яких тканин шиї по задній поверхні, рани м`яких тканин лівої вилице-скроневої ділянки голови.
Кульові проникаючі сліпі поранення голови потерпілого спричинили відкриту черепно - мозкову травму з забоєм головного мозку, що ускладнилися розвитком після-травматичної енцефалопатії, стійким цефалічним синдромом (з головним болем), після травматичною невралгією 2-ї гілки трійчастого нерву ліворуч, вестибуло-атактичними розладами астено-невротичним синдромом, когнітивними (розумовими) розладами, панічними атаками, тривогами, порушенням сну (дизсомнією), та за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Кульові непроникаючі сліпі поранення м`яких тканин шиї, рани м`яких тканин лівої вилице-скроневої ділянки голови за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
За закінчений замах на вбивство, з корисливих мотивів ОСОБА_9 підлягає кримінальній відповідальності за частиною 2 статті 15, пунктом 6 частиною 2 статті 115 КК України.
За напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 підлягає відповідальності за частиною 4 статті 187 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_9 пред`явлене звинувачення за частиною 2 статті 15, пунктом 6 частиною 2 статті 115, частиною 4 статті 187 КК України та заявлені цивільні позови не визнав.
В суді ОСОБА_9 показав, що дійсно він із потерпілим знайомий тривалий час, протягом цього часу здавав йому валюту і того дня дійсно домовився із потерпілим про обмін 400 євро. Він зізвонювався із ОСОБА_11 і того ж дня останній прийшов на подвір`я до його тітки, вони зайшли в сарайчик, в якому він мав майстерню, там мав відбутись обмін, потерпілий в цей час розмовляти по телефону. Він відлучився на 10 хвилин в туалет, який Знаходився на вулиці, а коли повернувся, то із сарайчика вискочив потерпілий із ножицями в руках, обличчя було у крові та побіг із подвір`я до багатоповерхівки. Потерпілий на його запитання не відповів, тоді він зайшов в майстерню, там нікого не було, взяв телефон і телефонував в поліцію та швидку. Сам був у стресовому стані, злякався, зачинивши сарай, пішов до автостанції поблизу ринку, викликав таксі і поїхав до додому. Пояснити чому потерпілий вказує, що нібито він напав на нього і намагався заволодіти коштами не може. Такі ж покази обвинуваченим були дані і під час проведення слідчого експерименту від 13 липня 2017р. Відповідно до протоколу про результати здійснення негласних слідчих дій від 30.03.2017 року, які проведені на підставі ухвали судді апеляційного суду від 24.03.2017 року ОСОБА_9 вказав, що шкодує, що так трапилось, адже до того у нього все було.
До показів обвинуваченого суд відноситься критично і сприймає їх як спосіб захисту, оскільки дані ним покази в частині обставин вчинення злочину спростовують дослідженими в ході судового розгляду доказами. Так, згідно протоколу огляду предмету від 12.05.2017 року, яким оглянуто аудіо файли, що міститься на СДР диску, які досліджені судом і відповідно до яких 28.11.2016 року о 17 год. 26 хв. та 17 год. 29 хв. із номеру, що належав обвинуваченому було здійснено виклик на номер 102 в ході якого особа не повідомляла будь-якої інформації, а лише тяжко дихала, спростовують покази обвинуваченого, що він намагався повідомити про події які стались.
Вчинення кримінального правопорушення та вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.
Допитаний в суді потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_9 , знає тривалий час та його тітку, здійснював часто обмін йому валюти. 28.11.2016 року на прохання ОСОБА_9 домовився здійснити обмін 400 євро, в цей день вони зізвонювались, біля 17 години, було темно, прийшов на господарство тітки обвинуваченого по АДРЕСА_3 , його впустив обвинувачений. Зайшли в підсобне приміщення майстерню де обвинувачений працював. ОСОБА_9 сказав, що піде до тітки, а він достав телефон порахував по курсу 400 євро, а потім дістав пачку із грошами в якій було 20 тисяч гривень і почав відраховувати кошти. Він тоді стояв біля стола, в цей час з близька почув хлопок, спалах, біль в очах, рукою схопився за голову, кинув гроші, відчув кров, повернувся і побачив, що позаду стоїть обвинувачений із пістолетом, а за ним ще якісь люди, після цього ОСОБА_9 вдруге в притул вистрелив йому в голову. Він прикрив голову, зігнувся намагався вирватись із приміщення, просився і казав, щоб не вбивали, казав, що все віддасть, його почали бити по голові, чимось гострим може ножицями, тоді він сказав, що він його батько, від чого ОСОБА_13 замешкався. Після цього вирвав ножиці із рук ОСОБА_9 та вибіг із сарайчика, почав тікати до калитки, в цей час пролунали два хлопки, він відчув біль в шиї, проте відчинив калитку вибіг на вулицю і побіг через дорогу до аптеки. Там повідомив, що на нього напали, мав при собі ножиці. Дівчина з аптеки викликала швидку та поліцію. Пам`ятає, що дзвонив ОСОБА_9 коли був в аптеці та запитував по телефону у обвинуваченого навіщо він це зробив, а той відповів, що все поверне, потім приїхала швидка забрала в лікарню, далі втратив свідомість. Внаслідок нападу на нього заволоділи 20 тисячами гривень. Заявлений позов підтримав, просив задовольнити. Покази потерпілого, щодо обставин подій підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту за його участю від 27.05.2017 р.
Покази потерпілого також підтверджуються іншими дослідженими судом доказами.
Відповідно протоколу заяви про вчинення злочину від 28.11.2016 року потерпілий повідомив, що 28.11.2016 року біля 17 години 20 хв. в підсобному приміщені, що біля будинку АДРЕСА_3 на нього напали та заволоділи грошовими коштами. Наявність грошей на місці подій підтверджується речовими доказами грошовими коштами в сумі 2500 гривень, які були вилучені під час огляду місця події та показами свідка ( ОСОБА_14 ) і які були надані суду потерпілим та досліджені судом.
Час вчинення злочину, наявність пошкоджень у ОСОБА_11 також підтверджується доказом отриманим відповідно до ухвали слідчого судді від 20.07.2017 року - копію картки медичної допомоги хворого ОСОБА_11 з Хмельницького обласного центру екстреної медичної допомоги та медичних катастроф від 28.11.2016 року відповідно до якого цього числа о 17 год. 22 прийнято виклик про медичну допомогу, ОСОБА_11 доставлений у приймальне відділення ХОЛ о 18 год. 01. хв. та зафіксовано наявність пошкоджень.
Отже, потерпілим протягом всього досудового слідства та в ході судового розгляду надав послідовні показання, що саме обвинувачений здійснив напад на нього та постріли в результаті яких завдав йому тілесні ушкодження.
Правдивість показань потерпілого і наявність телефонних розмов між обвинуваченим та потерпілим 28.11.2016 року до злочину, а також після злочину підтверджується відповідними доказами: даними, які містяться і здобуті відповідно до ухвали слідчого судді від 06.04.2017 року, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 28.04.2017 року із додатками, згідно яких отриманий тимчасовий доступ до речей і документи, якими підтверджується зв`язок із телефонного номеру потерпілого із номером обвинуваченого 28.11.2016 року о 17 год. 31 хв., 17 год. 34 хв., 17 год. 39 хв. після злочину.
Покази надані потерпілим суд визнає допустимим доказом, оскільки в ході судового розгляду вони були отримані та досліджені судом безпосередньо відповідно до вимог частини 2 статті 84 КПК України, покази потерпілого узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами. В ході судового розгляду не встановлено даних, що потерпілими давались завідомо неправдиві показання.
Крім того покази потерпілого також підтверджуються показами свідків.
Так, допитана в суді свідок ОСОБА_15 показала, що того дня вона працювала в аптеці, біля 18 години в аптеку зайшов чоловік без шапки, голова в крові, на зубах кров, в руках тримав ножиці, був шокований, сказав, що на нього напав знайомий. Тоді вона викликала поліцію та швидку. Чоловік також телефонував та говорив с кимось з приводу нападу. Огляд і вилучення речей в аптеці проводилось працівниками поліції, понятих не було.
Свідок ОСОБА_16 показала, що того дня ОСОБА_9 був у них на подвір`ї, а у ввечері на господарство тітки зайшов із поліцією ОСОБА_11 , у якого була перемотана голова, а потім його забрала швидка. Коли прийшли працівники поліції сарайчик (підсобне приміщення) було закрито, поліція сама відкрила дане приміщення, проводили огляд, виносили коробки, на подвір`ї виявили каплі крові, понятих не було, далі вона написала заяву - дозвіл на огляд. Дані покази підтвердила в суді свідок ОСОБА_17 і повідомила, що в той день на її господарство приходив ОСОБА_9 , там знаходиться сарайчик, від якого в нього є ключ, оскільки там його майстерня, вони ключів від даного приміщення не мали. Племінник мав залишитися на вечерю, але не прийшов. Оскільки вона себе погано почувала то на вулицю того вечора не виходила із будинку, дочка ( ОСОБА_16 ) підписувала заяву ДОЗВІЛ на огляд.
Суд покази свідка ОСОБА_18 про обставини подій, які стались після нападу в лікарні під час лікування потерпілого не бере до уваги, оскільки вони не стосуються обставини обвинувачення і дані з чужих слів.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_19 показав, що того вечора він із дружиною йшли від ринку до зупинки та побачили біля аптеки потерпілого, він був у крові, чув як чоловік говорив по телефону до ОСОБА_20 і питав навіщо він це зробив.
Свідок ОСОБА_14 показав, що він у ввечері проходячи по вулиці Проскурівське Підпілля у м. Хмельницькому був запрошений понятим при огляд місця події. Його завели на господарство там був сарайчик, в якому на столі лежали розкидані грошові кошти, були сліди крові. Оскільки він поспішав то пішов, але нічого не підписував і в протоколі не його підпис. Свідок ОСОБА_21 повідомив, що він не був під час огляду місця події і в протоколі це не його підпис, що там відбувалось йому не відомо.
Покази надані свідками, суд визнає допустимими доказами, оскільки в ході судового розгляду вони були отримані та досліджені судом безпосередньо відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КПК України, покази свідків узгоджуються між особою та із показами потерпілого, підтверджують обставин подій та не мають суперечностей. В ході судового розгляду судом не встановлено даних, що свідками давались завідомо неправдиві показання.
Заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень і механізм їх утворення та властивості травмуючого предмета встановлені висновком експерта за № 411 від 11.04.2017р., відповідно до якого у ОСОБА_11 станом на 28.11.2016-26.04.2017 року виявлені тілесні ушкодження, у вигляді: двох кульових проникаючих сліпих поранень голови в ділянці правої вушної раковини перед її мочкою, двох кульових непроникаючих сліпих поранень м`яких тканин шиї по задній поверхні, рани м`яких тканин лівої вилице-скроневої ділянки голови.
Кульові поранення голови могли утворитися внаслідок двох пострілів із пневматичної зброї пошкоджуючими снарядами, що мають круглу форму, з дуже близької відстані (не більше 5-10 см), в ділянку правої вушної раковини, про що свідчать наявність двох кульок круглої форми, розташованих в проекції правої скроневої частки головного мозку та в порожнині лівої гайморової пазухи, дірчастий характер вхідних ран в проекції правої вушної раковини, рановий канал глибиною до 5 см. в проекції мочки правого вуха та рановий канал глибиною до 2 см., в правій вушній раковині.
Кульові поранення шиї могли утворитися внаслідок двох пострілів із пневматичної зброї пошкоджуючими снарядами, що мають круглу форму, з близької відстані (до 100 см.) в ділянку задньої поверхні шиї, про що свідчать наявність двох кульок круглої форми, розташованих в проекції м`яких тканин шиї, дірчастий характер вхідних ран в проекції біля-хребтової (паравертебральної) ділянки шиї та наявність ранових каналів.
Кульові проникаючі сліпі поранення голови потерпілого спричинили відкриту черепно-мозкову травму з забоєм головного мозку, що ускладнилися розвитком після-травматичної енцефалопатії, стійким цефалічним синдромом (з головним болем), після травматичною невралгією 2-ї гілки трійчастого нерву ліворуч, вестибуло-атактичними розладами, астено-невротичним синдромом, когнітивними (розумовими) розладами, панічними атаками, тривогами, порушенням сну (дизсомнією), та за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
Кульові непроникаючі сліпі поранення м`яких тканин шиї, рани м`яких тканин лівої вилице-скроневої ділянки голови за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Також, у потерпілого виявлена рана м`яких тканин лівої вилице-скроневої ділянки голови, яка могла утворитися від одноразової дії ріжучого предмету за механізмом «удар-протягнення-роз`єднання тканин-занурення», про що свідчить лінійний характер рани з розходженням її країв. Характер і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого не є специфічними чи характерними для утворення при падінні людини з висоти власного росту. Експертом вказано, що характер легких тілесних ушкоджень у потерпілого не підтверджує тих обставин їх спричинення удар руків`ям ножиць в голову. Допитаний в ході судового розгляду експерт ОСОБА_22 підтвердив даний ним висновок.
Суд визнає даний висновок експерта допустимим доказом, оскільки висновки експертизи отримані відповідно до вимог ст. 101-102 КПК України, надані на дослідження експертам сліди та речі отримані відповідно вимог КПК України, а зроблені висновки ґрунтуються на відомостях, які експерт безпосередньо сприймав або стали йому відомі під час дослідження і проведення експертизи. Висновки експерта повністю узгоджується із іншими доказами.
Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 274 від 24.05.2017р. ОСОБА_9 будь-яким психічним захворюванням на період часу до якого відноситься вчинення інкримінованого йому кримінальне правопорушення не страждав. Також ОСОБА_9 на період часу до якого відноситься вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує. Оцінюючи даний висновок експертів, суд визнає його науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цим висновком, суд визнає ОСОБА_9 осудним і відповідальним за фактично скоєне.
Наведені вище і досліджені судом докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення злочину) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень статей 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними. Доводи та мотиви сторони захисту щодо недопустимості усіх зібраних під час досудового розслідування доказів суд відхиляє, оскільки суд оцінив докази безпосередньо в судовому засідання і дав їм належну правову оцінку.
Разом з тим, на підтвердження винуватості ОСОБА_9 в скоєнні даних злочинів стороною обвинувачення надано наступні докази:
- протокол огляду місця події від 28.11.2016 року із додатками відповідно до якого було проведено огляд господарства за адресою АДРЕСА_3 та підсобного приміщення, в ході якого виявлено і зафіксовано обстановку та вилучені в ході огляду: грошові кошти в сумі 2500 грн., в`язана чоловіча шапка, три пустих пляшки з під пива, дерев`яний предмет; протокол огляд місця події від 28.11.2011 року із додатками, за яким проведено огляд аптеки «Низькі ціни» у м. Хмельницький вул. Проскурівського Підпілля, 25» та в ході якого вилучено металеві ножиці, суд визнає недопустимим доказом оскільки проведення огляду місця події проведено без участі понятих і в порушення вимог статей 104, 105, 106, 107, 223, 233, 234, 237 КПК України. Таким чином надані стороною обвинувачення зазначені вище докази не можуть бути використані для доведення відповідних обставин і бути доказами відповідно до вимог статей 84,85, 86 КПК України.
Оскільки дані докази з вищенаведених мотивів є недопустимими, то інші докази - висновки експертів № 108-Д від 24.03.2017 року, № 564 від 29.09.2017 року, № 146 від 11.07.2017 року, зібрані під час досудового слідства на підставі вище вказаних протоколів суд також визнає недопустимими доказами, за принципом «плода отруєного дерева» (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.06.2008 року у справі «Гефген проти Німеччини»).
Суд дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази в судовому засідання, здійснивши їх оцінку та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що досліджені судом докази у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_9 згідно з пред`явленим обвинуваченням суд враховує правові позиції Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоровя особи» № 2 від 07.02.2003 р.(далі Постанова), з яких слідує, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання)(пункт 4). За п. 6 ч. 2 ст. 115 КК як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину. У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК і статтею, якою передбачена відповідальність за злочинне заволодіння майном (ст. 187 КК України ) (пункт 10 Постанови).
Крім того, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. (п. 22 Постанови).
Аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_9 при скоєнні злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння та враховує спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, ставлення обвинуваченого до наслідків злочину і приходить до переконання про наявність у ОСОБА_9 умислу на вбивство потерпілого з корисних мотиві. Так, обвинувачений не міг не розуміти, що здійснюючи два постріли у голову (скроневу ділянку) з близької відстані (5-10 см.) є особливо небезпечним для життя і можливі наслідки у вигляді смерті потерпілого. Крім того умисел на позбавлення життя потерпілого також проявився і тоді коли потерпілий вирвавшись, почав тікати, обвинувачений здійснив ще два постріли на відстані до 100 см., які попали в шию потерпілого, що також є небезпечним для життя та здоров`я і підтверджує намір обвинуваченого довести свій злочинні дії до кінця, але злочин не був закінчений з причин, що не залежали від волі обвинуваченого, оскільки потерпілий покинув місце злочину. Сам спосіб вчинення злочину - два постріли в область скроневої ділянки голови, а також два пострілами в область шиї, знаряддя вчинення злочину пістолет, говорить про цілеспрямованість умислу на позбавлення життя.
Такий висновок суду повністю підтверджується вищевказаними, безпосередньо дослідженими судом доказами, зокрема: показами потерпілого, висновком експертизи щодо характеру та локалізації заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, даними протоколу про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій та аудіозапису розмови ОСОБА_9 зі співкамерником, згідно з якими обвинувачений вказав, що шкодує, що так трапилось, адже до того у нього все було. Самі показання обвинуваченого про відсутність будь-яких осіб, коли він нібито знову повернувся і застав потерпілого в крові, який вибіг із підсобного приміщення і почав тікати, відсутність прохання потерпілого до обвинуваченого щодо допомоги, говорять про нещирість показів обвинуваченого і саме умисність дій останнього.
Тому, наведені судом у вироку докази, які взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, доводять винуватість обвинуваченого, тому дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за частиною 2 статті 15, пунктом 6 частини 2 статті 115 КК України як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство) з корисливих мотивів, та за частиною 4 статті 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
При призначенні покарання обвинуваченому суд згідно зі статтею 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, не визнав свою вину, не працює, вчинив особливо тяжкий насильницький злочин, який визначається найвищим, винятковим ступенем небезпечності для суспільства.
Відповідно до довідки характеристики ОСОБА_9 за місцем проживання характеризується посередньо, не судимий, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває.
Обставин що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.
Визначаючи покарання ОСОБА_9 суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер вчинення злочинну та наслідки, всі відомості про особу обвинуваченого (стан здоров`я. відсутність батьків), який є особою молодого віку, його поведінку до та після вчинення злочину (покинув місце події, був у розшуку), обставин, що сприяли вчиненню злочину (рід занять і вид діяльності, яким займався потерпілий) і приходить до висновку, що ОСОБА_9 слід призначити покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна, окрім жила в межах санкції частини 2 статті 115 та частини 4 статті 187 КК України. На переконання суду саме таке покарання у даному випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, відповідає особі винного та скоєному діянню і є достатнім для виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів.
Відповідно до частини 2 статті 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України матеріальна, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Прокурором в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я Хмельницької обласної лікарні заявлений цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення із ціною позову 5798 грн. 13 коп. Заявлені вимоги ОСОБА_9 не визнав.
Відповідно до довідки № 41 Хмельницької обласної лікарні від 11.05.2017 потерпілий ОСОБА_11 перебував на стаціонарному лікуванні в Хмельницький обласної лікарні з 28.11.2016 року по 13.12.2016 року -15 ліжко-днів, вартість лікування становить 5798 грн. 13 коп. Згідно до положень ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. В ході судового розгляду відповідним доказами було підтверджено, що потерпілий лікувалась в Хмельницький обласній лікарні, а відповідачем не спростовано відповідні докази, тому заявлені прокурором вимоги цивільного позову підлягають задоволенню в повному обсязі.
ОСОБА_9 згідно протоколу про затримання і на виконання ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 01.12.2016 року був затриманий 10.03.2017 року та 10.03.2017 року йому було обрано запобіжний захід - тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася. Судом встановлено що ризики передбачені статтею 177 КПК України на даний час не відпали, з метою запобігти ризикам ухилитись від суду та відбування покарання суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 слід продовжити.
Також ОСОБА_9 слід зарахувати у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 10.03.2017 до дня вступу вироку в законну силу (строк затримання та перебування під вартою) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі, відповідно частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону № 838 VIII від 26.11.2015 року.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в сумі 351 грн. 84 коп. підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_9 відповідно до статті 124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 391КПК України, суд, -
ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 15, пунктом 6 частини 2 статті 115, частиною 4 статі 187 КК України і призначити йому покарання:
- за частиною 2 статті 15, пунктом 6 частини 2 статті 115 КК України у виді позбавлення волі строком 10 років із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла;
- за частиною 4 статті 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла;
На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.
Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 10.03.2017р. до дня вступу вироку в законну силу (строк затримання та перебування під вартою) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі, відповідно частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону № 838 VIII від 26.11.2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою продовжити до вступу вироку в законну силу.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертизи на загальну суму 351 грн. 84 коп.
Цивільний позов потерпілого про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Цивільний позов прокурора задовольнити.
- грошові кошти в сумі 2500 гривень, які передані потерпілому - залишити у ОСОБА_11 ;
- компакт-диски залишити при матеріалах кримінального провадження;
- металеві ножиці, три скляні пляшки і з-під пива, дерев`яний предмет з металевим наконечником, речовина бурого кольору, вилучений марлевий бинт, зразок марлевого бинту, чоловічу шапку - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а особою, що перебуває під вартою з моменту вручення копії вироку.
Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий :
Суддя :
Присяжні :