ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/170/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження № 11-кп/817/170/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хмельницького, мешканця АДРЕСА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 07.02.2020 року про продовження строку тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 6 квітня 2020 року включно.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання або домашнього арешту.

Мотивує скаргу тим, що суд безпідставно відмовив у задоволенні поданого ним клопотання про зміну запобіжного заходу на більш мякий, що свідчить про упередженість суду та поводження з ним як особою, яка винна у скоєнні кримінального правопорушення. Крім того зазначає про недотримання судом вимог закону щодо перевірки вагомості наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, оскільки, на його думку, протокол огляду місця події є недопустимим доказом в силу того що підписи понятих у ньому виконані іншими особами, що, тягне за собою визнання всіх інших доказів у провадженні недопустимими, оскільки вони є похідними від нього, тобто застосовування так званої доктрини плодів отруйного дерева.

Також звертає увагу колегії суддів на недотримання судом першої інстанції вимог ст.178 КПК України, зокрема, не врахування даних про його стан здоровя, безпідставного оголошення його в розшук на досудовому слідстві, його сімейного стану, відсутності судимостей, позитивних характеристик, а також тривалості кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги з викладених у ній мотивів, прокурора та представника потерпілого, які вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

На розгляді в Хмельницькому міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України (закінченому замаху на умисне вбивство з корисливих мотивів та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу(розбій), поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень).

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_9 визнав доведеною обгрунтованість його підозри у скоєнні інкримінованих йому злочинів та продовження існування обставин, які підтверджують незменшення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховуввання обвинуваченого від суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, впливу на потерпілих, свідків, інших співучасників у даному кримінальному провадженні з огляду на те, що злочини, у скоєнні яких він обвинувачується відноситься до категорії особливо тяжких, покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, обставин кримінального провадження, дотримання принципу безпосередності допиту свідків у суді, а також обставини визначені ст.178 КПК України щодо його віку, стану здоровя, майнового та сімейного стану, вагомості наявних доказів на підтвердження вчинення ним інкримінованих злочинів з огляду на направлення обвинувального акту до суду та часткового їх дослідження судом та з врахуванням неможливості завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу прийшов до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, враховує при цьому практику Європейського суду з прав людини, у відповідністю з якою особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції); розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Перевірячи доводи апелянта щодо неврахування судом відсутності вагомих доказів на підтвердження обгрунтованості підозри його у скоєнні інкримінованих йому злочинів, їх недопустимості з огляду на те, що протокол огляду місця події підписаний не тими понятими, які в ньому зазначені, колегія суддів виходить з того що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Оцінку допустимості доказів наданих стороною обвинувачення, їх достатність суд зможе надати в нарадчій кімнаті на стадії прийняття остаточного рішення, у відповідності до вимог ч.2 ст.94 КПК України наперед встановленої сили не має жоден доказ.

Будь-яких клопотань щодо перевірки можливості утримання в умовах установи попереднього увязнення за станом здоровя ОСОБА_7 не заявляв.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 07.02.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та є остаточною та оскарженюю в касаційному порядоку не підлягає.

Головуючий

Судді