Справа № 617/688/18
Провадження № 1-кп/636/5/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2020 року Колегія суддів Чугуївського міського суду Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000250, внесеному 19 березня 2018 року до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и л а:
В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 11 квітня 2020 року.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, оскільки є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор рахує необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить явку обвинуваченого до суду, і запобігає вчиненню іншого кримінального правопорушення, та вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав своє клопотання, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що він тривалий час перебуває під вартою, а прокурор не забезпечує явку свідків у судове засідання, захисника, який підтримав свого підзахисного, вказавши на те, що прокурор не довів жодного ризику та просив обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з утриманням під вартою, у вигляді домашнього арешту, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України. Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу, випливає зі змісту ст. 178 цього Кодексу. Таким чином, із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого, у разі визнання винуватим, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Але, на думку суду, навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому, при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і які не відпали на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі, і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчинені злочину, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; те, що він раніше не засуджений; перебуваючи на волі він може незаконно впливати на свідків, одна з яких є неповнолітньою, або зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому звинувачується; те, що обвинувачений ніде не працює, не одружений, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків; його репутацію, майновий стан, а також те, що обвинувачений вчинив злочин проти життя та здоров`я людини.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

Суд погоджується із доводами сторони захисту та обвинуваченого, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1 3, 4,5 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1, 3 ,4, 5 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, скоєного проти особи, суд вважає за неможливе встановити заставу.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 184, 193-198, 331, 350, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Клопотання прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 вважати продовженим на 60 днів до 08 червня 2020 року включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - для негайного виконання.
Ухвала може бути оскаржена згідно рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Головуючий

Судді