УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №505/957/20

Провадження №1-кс/505/202/2020

15.04.2020 року Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , у відсутності прокурора ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000442 від 31.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшло слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000442 від 31.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України.
Як вбачається із клопотання, в провадженні СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження № 0000442 від 31.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 Кримінального кодексу України.
В ході досудового слідства встановлено, що 31 березня 2020 року, приблизно о 01.50 год., ОСОБА_6 , діючи у співучасті з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , рухаючись у особистих справах на автомобілі марки «Форд-Фокус», 2005 року випуску, держаний номер НОМЕР_1 , сріблястого кольору, та перебуваючи біля водоймища розташованого на околиці с. Олександрівка, Подільського району, Одеської області, зустрів ОСОБА_11 .
Реалізуючи виниклий раніше злочинний умисел, спрямований на вимагання та отримання від ОСОБА_11 грошових коштів, ОСОБА_9 , діючи у співучасті з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, із застосуванням погроз шляхом спричинення тілесних ушкоджень, у разі невиконання його вимог, пред`явив ОСОБА_11 незаконну усну вимогу надати йому грошові кошти в сумі 4500 Євро.
В подальшому, ОСОБА_6 , діючи у співучасті з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на вимагання та отримання від ОСОБА_11 грошових коштів, погрожуючи застосуванням насильства, а саме у погрозі спричинення тілесних ушкоджень, із застосуванням фізичного насильства примусив ОСОБА_11 сісти до належного останньому автомобілю марки ЗАЗ, моделі 110557-70, 2002 року випуску, д/н НОМЕР_2 , посадивши потерпілого на заднє пасажирське сидіння, таким чином незаконно позбавивши волю потерпілого.
В ході першочергових слідчо-розшукових заходів встановлено осіб причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Так, під час затримання ОСОБА_6 , на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, в ході обшуку вказаної особи було виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон марки «SAMSUNG А 70» з корпусом чорного кольору; на задній панелі якого виявлені написи у вигляді: ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , ніж чорного кольору марки «Magnum by boker» які належать ОСОБА_6 .
На даний час виникла необхідність у проведенні слідчих, негласних слідчих дій із залученням спеціаліста, який володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів для огляду та надання кримінального аналізу електронній інформації щодо адрес розташування та номерів базових станцій, які забезпечували зв`язок, типи з`єднань (вхідні, вихідні дзвінки, SMS, MMS, GPRS, переадресація), дата, час та тривалість з`єднань, з`єднання нульової тривалості, ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання (абонента А) (абонентський, серійний, ІМSI номери сім-картки, ІМЕІ), ідентифікаційні ознаки терміналу по вказаному кримінальному провадженні. При отриманні відповідних висновків експерта можна стверджувати при причетність вище вказаних осіб до скоєння вказаного кримінального правопорушення.
Так як згідно допиту потерпілого ОСОБА_11 , встановлено, що ОСОБА_6 , погрожуючи ножем, діючи у співучасті з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 здійснювали психологічне та фізичне насилля на потерпілого ОСОБА_11 , таким чином примусили сісти останнього до свого автомобіля марки «Ford Focus», власником та водієм якого є ОСОБА_10 .
Враховуючи вище викладене, а також те, що вище зазначений ніж предметом здійснення фізичного та психологічного насилля, а також те, що на даний час виникла необхідність у проведенні експертизи холодної зброї, експертизи за експертною спеціальністю 4,6 (дактилоскопічні дослідження) та інших слідчих, негласних слідчих дій, тому вилучений в ході огляду від 31.03.2020 предмет, зовні схожий на ніж є речовим доказом по вказаному кримінальному провадженні, що може прямо чи непрямо підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
В судовому засідання слідчий СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 просив накласти арешт на ніж чорного кольору марки «Magnum by boker», а в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «SAMSUNG А 70» з корпусом чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 відмовити за минуванням потреби.
Слідчий суддя заслухавши думку слідчого, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР, щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши подані матеріали, прийшов до наступного.
Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до ст. 91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів, з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Разом с тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.
Одним з таких заходів є саме арешт майна, що застосовується не тільки для тимчасового позбавлення підозрюваного та обвинуваченого можливості відчужувати певне майно, а й може являти собою заборону для іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його.
Так, згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно яке перебуває у власності інших фізичних або юридичних осіб, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. А заборона на використання та заборона на розпорядження майном, як передбачає ч. 4 ст. 170 КПК України, можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого та доданих до нього документів, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту підлягає задоволенню частково.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000442 від 31.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України задовольнити частково.
Повернути ОСОБА_6 мобільний телефон марки «SAMSUNG А 70» з корпусом чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , який згідно зберігальної розписки від 06.04.2020 року йому повернутий.
Накласти арешт на ніж чорного кольору марки «Magnum by boker», який належить ОСОБА_6 .
Заборонити власнику майна, третім особам користуватися, відчужувати та розпоряджатися ним будь-яким чином з метою збереження слідів кримінального правопорушення.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1