Справа № 461/3755/19
Провадження № 1-кс/461/1011/20
УХВАЛА

про накладення арешту на майно

13.02.2020 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,
встановив:

слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000074 від 17.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

Слідчий СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора прокуратури Львівської області, звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно із забороною розпоряджатися та користуватися ним, а саме позбавлення права відчуження, будівництва, користування та розпорядження земельними ділянками:

-площею 0,6153 га - кадастровий №:02:000:0226;

-площею 0,1783 га - кадастровий №:02:000:0227;

-площею 0,4564 га - кадастровий №:02:000:0228; які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що вказані земельні ділянки, розташовані на території Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, є речовим доказом по вказаному кримінальному провадженні та відповідають критеріям ст.98 КПК України, мають суттєве значення для проведення досудового розслідування та можуть бути використані як докази вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчий, згідно матеріалів клопотання, просить розгляд справи проводити без її участі.

З метою забезпечення арешту та збереження майна, запобігання його відчуження, вважаю за можливе при розгляді клопотання застосувати положення ч.2 ст.172 КПК України, згідно яких, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Вказаною нормою передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

У відповідності до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 цієї ж статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Кримінальне провадження зареєстровано за фактом зловживання службовими становищем посадовими особами Головного Управління Держгеокадастру у Стрийському районі Львівської області, які ймовірно незаконно передали у власність земельної ділянки площею 1.2500 га для ведення особистого селянського господарства на території Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий покликається на те, 17.03.2014 року заявник ОСОБА_5 звернувся до Головного управління Держземагенства у Львівській області з наданням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1.2500 га для сінокосіння на території Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, однак відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, Головним управління Держземагенства у Львівській області прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння, так як вказана земельна ділянка згідно обліку форми 6-зем відноситься до земель водного фонду.

Також, 12.03.2014 року заявник ОСОБА_5 звернувся у Львівське обласне управління водних ресурсів та 17.03.2014 року за вих. №09/489 заявнику було надано відповідь по те, що відповідно до ст. 4 Водного кодексу України прибережні захисні смуги вздовж річок відносяться до земель водного фонду.

Згідно ст. 85 Водного кодексу України та ст. 59 Земельного кодексу України, земельні ділянки прибережних захисних смуг можуть надаватися у тимчасове користування (на умовах оренди) для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, реакційних, спортивних та туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Вказує, що незважаючи на наведене, 20.09.2016 року, відповідно до наказу керівника Головного управління Держземагенства у Львівській області № 13-8864/16-16-СГ ОСОБА_6 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначання державної власності, розташованої на території Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Згідно додаткових відомостей до заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 №10755 від 23.05.2019 року, встановлено, що ОСОБА_7 , відповідно до наказу керівника Головного управління Держземагенства у Львівській області № 13-0570/16-16 СГ, була надана земельна ділянка із категорій земель сільськогосподарського призначення - пасовища, площею 1.2500 га для ведення особистого селянського господарства з земель запасу Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області. Під час реєстрації земельної ділянки було присвоєно кадастровий номер №:02:000:0218.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майна, ОСОБА_7 , відповідно до наказу керівника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 13-9570/16-16 СГ від 13.10.2016 року, набув у власність земельну ділянку площею 1. 2500 га для ведення особистого селянського господарства з земель запасу Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Відповідно до наявних у матеріалах справи документів, зокрема інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вищевказані земельні ділянки, на підставі договору дарування земельної ділянки №461 від 13.02.2017 року, на праві приватної власності належать ОСОБА_4 .

Окрім цього, слідчий зазначає, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що на підставі розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації №812 від 09.10.2018 року, шляхом поділу з вище зазначеної земельної ділянки сформовано 3 земельні ділянки, зокрема: площею 0.6153 га - кадастровий номер № :02:000:0226; площею 0.1783 га - кадастровий номер № :02:000:0227; площею 0.4564 га - кадастровий номер № :02:000:0228. Вивченням проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_6 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, який вилучено на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, встановлено, що на підставі розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації №862 від 28.11.2016 «Про припинення права користування земельною ділянкою на території Дулібської сільської ради Дрогобицькому управлінню водного господарства Львівського обласного виробничого управління водного господарства» припинено право користування земельною ділянкою 8 га на території Дулібської сільської ради Дрогобицькому управлінню водного господарства, на сільську раду, зобов`язано внести зміни в земельно-облікові книги.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.05.2019 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме на земельні ділянки: площею 0,6153 га - кадастровий №:02:000:0226; площею 0,1783 га кадастровий №:02:000:0227; площею 0,4564 га - кадастровий №:02:000:0228, які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , яке відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова розглянуто та задоволено.

Так, слідчий стверджує, що незважаючи на існування ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, якою накладено арешт на вказані земельні ділянки ОСОБА_4 продовжує користуватися та розпоряджатися вказаним земельними ділянками, підтвердженням чого є опублікована заява ОСОБА_4 в місцевій газеті «Рідне поле» про намір «Будівництва мийки самообслуговування автомобілів в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, а саме 5 постів мийки самообслуговування.

Таким чином, слідчий клопоче про визначення(конкретизацію) обмежень при вирішенні питання про накладення арешту.

Враховуючи вимоги ст. 98 КПК України, з врахуванням представлених в справі матеріалів, приходжу до висновку про те, що нерухоме майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом, оскільки являється предметом кримінально протиправних дій.

Так, відповідно до обставин, викладених в клопотанні слідчого, існують обґрунтовані підстави вважати, що земельні ділянки були набуті та відчужені ОСОБА_6 протиправним шляхом, що підлягає перевірці в процесі проведення досудового розслідування. Представлені слідчим у клопотанні документи містять дані щодо наявності обґрунтованих підстав перевірки відомостей щодо ймовірного вчинення посадовими особами Головного Управління Держгеокадастру у Стрийському районі Львівської області кримінального правопорушення.

Таким чином, збереження речових доказів, яким являється предмет протиправних дій земельні ділянки, запобігання подальшого їх відчуження, розпорядження та користування, а також заборона їх пошкодження, знищення, перетворення та користування, має важливе значення для кримінального провадження, а майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України.
Приймаючи до уваги наведене, враховуючи доведення слідчим правових підстав для арешту майна, необхідність визначення обмежень які встановлюються при накладенні арешту, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходжу до висновку, що наявні правові підстави для арешту майна, передбачені ст.170 КПК України, клопотання є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173, 222 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, будівництва, користування та розпорядження земельними ділянками:

-площею 0,6153 га - кадастровий №:02:000:0226;

-площею 0,1783 га - кадастровий №:02:000:0227;

-площею 0,4564 га - кадастровий №:02:000:0228;

які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 .

Зобов`язати слідчого невідкладно повідомити всіх заінтересованих осіб (володільця, користувачів) про накладення арешту на майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8