ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 660/1255/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11- кп/819/32/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
іменем України

17 березня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №00000405 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Джамбул Джамбульського району Казахстан, громадянина республіки Узбекистан, без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, востаннє 01.04.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 04.05.2018 року із Оріхівської виправної колонії №88 по відбуттю строку покарання,
засуджено: за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу тримання під вартою з 05.10.2018 року.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 03.10.2018 року близько 14:20 годині, перебуваючи в приміщенні міні-маркету «Асорті», який розміщений по вул. Бериславська, 2Г в смт. Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області, умисно, повторно, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою протиправного звернення чужого майна на свою користь, діючи з єдиним умислом, переконавшись, що його ніхто не бачить, на робочому місці касира побачив ноутбук «ASUS» моделі Х756U чорного кольору, який належить власнику цього закладу ОСОБА_10 , вартістю 17602,96 гривень, після чого відразу від`єднав вказаний ноутбук від зарядного пристрою, сховав під куртку та виніс із вказаного міні-маркету, тим самим звернув викрадений ноутбук на свою користь, заподіявши своїми діями потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на вказану суму.

У поданій на вирок апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій, вказує на незаконність вироку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме те, що він не розумів державну мову, якою здійснювався розгляд кримінального провадження, вказує, що йому не було призначено захисника і за таких обставин наголошує, що суд був упередженим. Крім цього, апелянт зазначає про наявність у нього психічних розладів, але судом першої інстанції не враховано вказане, призначено надто суворе покарання. Просить пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання.
Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні вимоги, наведені обвинуваченим, просили змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та пом`якшити покарання, думку прокурора про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України, обґрунтовані доказами, дослідженими судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом першої інстанції, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались, а тому учасники судового провадження тепер позбавленні права оспорювати їх в апеляційному порядку.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним в обсязі висунутого обвинувачення, фактичні обставини провадження, перелік, обсяг та вартість викрадено майна не оспорював, добровільно дав пояснення щодо обставин, які встановлювались судом.

Доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, зокрема про те, що він не розумів державну мову, якою відносно нього здійснювалось судочинство, не приймаються до увагу та не свідчать про те, що порушення його прав дійсно мало місце.

Забезпечення участі перекладача відповідно до аналізу положень кримінального процесуального закону здійснюється в залежності від стадії кримінального провадження слідчим, прокурором або судом за умови використання заінтересованою особою наданого їй права на ініціювання залучення перекладача та наявності для цього передбачених підстав.

Як встановлено при перевірці матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 , який є громадянином республіки Узбекистан, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду не вказував на те, що він не розуміє мову, якою здійснюється досудове розслідування та ведеться судочинство, не заявляв клопотання про призначення йому перекладача та захисника.

Під час прослуховування аудіо записів судових засідань апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції в повній мірі з`ясував, чи зрозумілі особі його права та обов`язки, встановив, що значний час ОСОБА_8 проживає на території України, було також з`ясовано чи розуміє обвинувачений суть пред`явленого обвинувачення, роз`яснено порядок дослідження доказів відповідно до ч.3 ст.349 КПК України. Під час кожного судового засідання з`ясовувалось питання наявності будь-яких клопотань у сторін кримінального провадження, зокрема у ОСОБА_8 і особисто ним не було вказано про те, що він не розуміє мову, якою ведеться судочинство та бажає залучити перекладача.

Крім того, безпідставними є доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд зобов`язаний був забезпечити участь захисника та наявність у нього психічних розладів.

При перевірці матеріалів провадження не встановлено жодних доказів того, що особа перебувала або перебуває на обліку у лікаря-психіатра і особисто обвинуваченим це не доведено. Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_8 про такі обставини не вказував і у суду не було підстав такі обставини з`ясовувати та встановлювати.

Зазначені обставини спростовують твердження апелянта про те, що суд не забезпечив участь захисника, оскільки обов`язкові підстави участі захисника, відповідно до вимог ст.52 КПК України відсутні, а жодних клопотань від обвинуваченого ОСОБА_8 , які є підставами для виконання вимог ст.49 КПК України, не надходило.

Що ж до доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними, та такими, що не є підставою для зміни або скасування вироку.

Виходячи з положень, передбачених ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На думку колегія суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України щодо його необхідності, достатності і справедливості. Підстав вважати, що призначене покарання є суворим, як про це стверджує апелянт, не має.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, що він характеризується негативно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин в період не знятої та не погашеної судимості, а отже не зробив належних висновків для себе та не став на шлях виправлення, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на які є посилання в апеляційній скарзі, обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням цих конкретних обставин та даних про особу винного, суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення ОСОБА_8 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки у мінімальних межах санкції ч.2 ст.185 КК України. Таке покарання за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, оскільки менш суворий вид покарання, не пов`язаний з позбавленням волі, буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене вище, підстав для пом`якшення покарання, як про це ставить питання обвинувачений, колегія суддів не знаходить, тому його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено, а тому вирок має бути залишений без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4