Справа №127/2641/20
Провадження №1-в/127/59/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Засуджений у вказаному клопотанні просить суд зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просить його задовольнити, а саме, зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05.06.2018 року до дня ухвалення рішення по даному клопотанню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки його було переведено з установи виконання покарань до слідчого ізолятора для подальшої його доставки до суду для участі у розгляді кримінального провадження.
Прокурор ОСОБА_4 вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню. Вважає, що строк з 05.06.2018 року до дня ухвалення рішення по даному клопотанню не підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки засудженого було затримано на виконання вироку суду, яким його було засуджено до покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до нього не застосовувався. Крім того, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21.02.2020 року вирок змінено та доповнено резолютивну частину вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 26.11.2019 року, яким засуджено ОСОБА_3 , вказівкою про зарахування строку перебування ОСОБА_3 в установі попереднього ув`язнення для участі в судовому розгляді кримінального провадження в строк покарання з 17.09.2018 року до дня набрання чинності вироком, тобто до 21.02.2020 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. З часу набрання вироком законної сили строк попереднього ув`язнення припиняється і засуджений починає відбувати призначене судом покарання. А тому, в задоволенні клопотання просить відмовити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд дійшов таких висновків.

Суд зазначає, що статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII (набрання чинності 24 грудня 2015 року, втрата чинності 21 червня 2017 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону, - цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Відповідно до вимог п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

Слід зазначити, що вказаний закон не скасовував злочинність діяння та не пом`якшував відповідальність, однак покращував становище осіб, до яких застосовувалось попереднє ув`язнення. Предметом його регулювання було питання зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

Відповідно до принципу зворотної дії цей Закон застосовувався не лише до кримінальних правовідносин, які виникали з приводу зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання після набрання ним законної сили, але й до відповідних правовідносин, які мали місце до набрання ним законної сили.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до положень розділу І Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 зробив правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), зокрема вказав, що положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.02.2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, з урахуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався. Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня виконання вироку.

З розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили вбачається, що вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.02.2018 року набрав законної сили 02.05.2018 року та підлягає негайному виконанню.

Відповідно до даного вироку, злочини засудженим ОСОБА_3 були вчинені 01.05.2016 року та 29.05.2016 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні до нього не застосовувався.
Відповідно до протоколу від 05.06.2018 року про затримання особи, на виконання вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.02.2018 року, 05.06.2018 року було затримано ОСОБА_3 .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 21.08.2018 року постановлено перевести засудженого ОСОБА_3 з Державної установи "Вінницька виправна колонія (№ 86)" до слідчого ізолятору Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" у зв`язку із розглядом кримінального провадження № 0000318 від 11.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України у Немирівському районному суді Вінницької області.

З повідомлення начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" від 18.09.2018 року вбачається, що 17.09.2018 року до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" з Державної установи "Вінницька виправна колонія (№ 86)" прибув ОСОБА_3 згідно ухвали Немирівського районного суду Вінницької області від 21.08.2018 року.

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 26.11.2019 року ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 призначене шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного згідно вироку Гайсинського районного суду від 07.02.2018 року, більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з дня його затримання, тобто з 05.06.2018 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні до нього не застосовувався, оскільки він відбував покарання у виді позбавлення волі згідно вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.02.2018 року.
Відповідно до даного вироку, злочин засудженим ОСОБА_3 було вчинено 10.06.2016 року.

Даний вирок набрав законної сили 21.02.2020 року.

Згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 21.02.2020 року вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 26.11.2019 року у кримінальному провадженні №0000318 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, змінено через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Доповнено резолютивну частину вироку вказівкою про зарахування строку перебування ОСОБА_3 в установі попереднього ув`язнення для участі в судовому розгляді кримінального провадження в строк покарання з 17.09.2018 року до дня набрання чинності вироком на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції ЗУ №838-VIII від 26.11.2015) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

Як встановлено судом, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у даних кримінальних провадженнях до ОСОБА_3 не застосовувався.
З витягу із протоколу № 1.14-3/2020 від 30.01.2020 року вбачається, що засудженому ОСОБА_3 визначено вид колонії середнього рівня безпеки для чоловіків, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі, вирішено направити засудженого до Державної установи "Вінницька виправна колонія (№86). Засуджений з протоколом ознайомлений 06.02.2020 року.

На даний час засуджений перебуває в слідчому ізоляторі Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2020 року.

Суд зазначає, що з часу набрання вироком законної сили засуджений починає відбувати призначене судом покарання.

Враховуючи викладене, строк з 05.06.2018 року до дня ухвалення рішення по даному клопотанню не підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки ОСОБА_3 05.06.2018 року було затримано на виконання вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 07.02.2018 року, яким його було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, з урахуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Вирок набрав законної сили 02.05.2018 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні до нього не застосовувався.
Крім того, 17.09.2018 року до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" з Державної установи "Вінницька виправна колонія (№ 86)" прибув ОСОБА_3 на виконання ухвали Немимрівського районного суду Вінницької області від 21.08.2018 року у зв`язку із розглядом кримінального провадження № 0000318 від 11.06.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України у Немирівському районному суді Вінницької області. Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 26.11.2019 року, який змінено ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21.02.2020 року, засуджено ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України, з урахуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна та зараховано строк перебування ОСОБА_3 в установі попереднього ув`язнення для участі в судовому розгляді кримінального провадження в строк покарання з 17.09.2018 року до дня набрання чинності вироком, тобто до 21.02.2020 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції ЗУ №838-VIII від 26.11.2015) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні до нього не застосовувався. Вирок набрав законної сили 21.02.2020 року.

Крім того, суд зазначає, що з часу набрання вироком законної сили строк попереднього ув`язнення припиняється і засуджений починає відбувати призначене судом покарання. Хоча після набрання вироком законної сили засуджений і продовжує перебувати в слідчому ізоляторі, цей строк не можливо вважати попереднім ув`язненням.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 5, 72 КК України, ст. ст. 8, 369-372, 376, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя