Справа № 243/3035/20
Провадження №1-кп/243/576/2020
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
25 червня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов`янська кримінальне провадження № 0000527 від 11.03.2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого часу спільно проживає зі своєю дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Останні між собою пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_4 перебуває з ОСОБА_5 у сімейних відносинах.
Під час сумісного проживання ОСОБА_4 вчиняє стосовно ОСОБА_5 домашнє насильство, що виражається у висловлюванні образ грубою нецензурною лайкою, залякувань, застосовує психологічне насильство, своєю поведінкою завдає їй психологічну травму, у зв`язку із чим ОСОБА_4 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 16.12.2019 року та 28.02.2020 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.?
Однак незважаючи на те, що за вчинення вказаних дій ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, він продовжує свої умисні систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_5 .
Так, 10.03.2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, грубо виражався на адресу ОСОБА_5 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував фізичною розправою протягом тривалого часу, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої ОСОБА_5 , спричинило психологічні страждання
Умисні систематичні дії ОСОБА_4 , спрямовані на вчинення психологічного насильства, є для потерпілої ОСОБА_5 суттєво психотравмуючими (стресогенними), що безпосередньо викликає психічний дискомфорт, зумовлює інтенсивні психічні страждання. Внаслідок дій ОСОБА_4 у ОСОБА_5 мають місце негативні за своїми проявами психічні (моральні) страждання.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні не визнав в повному обсязі. Зазначив, що він сварки вдова з дружиною не влаштовує, це вона його постійно провокує та підбурює на постійні конфлікти. Крім того вказав, що ніколи з дружиною грубо не розмовляв та не погрожував фізичною розправою. Жінка сама викликає поліцію щоб вигнати його з будинку.

Не зважаючи на обрану обвинуваченим позицію захисту, висновок суду про винність ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується на наступних доказах, досліджених під час судового розгляду.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що з 2014 року її чоловік ОСОБА_4 постійно вчиняє сварки, ображає її та погрожує фізичною розправою. Це все відбувається оскільки її чоловік почав пиячити. На її зауваження не реагує, тому вона змушена постійно викликати поліцію. 10 березня 2020 року її чоловік пішов з дому о 20.00 год., близько о 22.00 год. повернувся додому і, як це буває зазвичай і майже щодня, почав вимагати дати йому гроші, всіх членів сім`ї ображав та не давав спати. Вона намагалась заспокоїти його, але він вдарив її по голові кочергою, ображав її брудною лайкою, на зауваження її та сина взагалі не реагував. Обвинуваченого вже неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, він відбув покарання у виді арешту, проте він на шлях виправлення не став, все одно продовжує морально принижувати її, сварки в родині регулярні, а життя нестерпиме. Просила призначити обвинуваченому найсуворіше покарання з передбачених санкцією статті.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що обвинувачений це його батько. Він дійсно постійно вчиняє сімейні сварки по відношенню до нього та його матері. Попередження на нього не діють. Матір постійно в пригніченому стані та плаче. Сам він не звертається поки до поліції, оскільки в нього ще є терпіння до батька. Близько о 22 годині 10 березня 2020 року вони з матір`ю дійсно викликали поліцію, оскільки батька неможливо було заспокоїти. Він всіх ображав нецензурною лайкою вдарив матір кочергою по голові.

Допитаний у судовому зсіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що родина ОСОБА_9 мешкає з ним по сусідству, через паркан. Він постійно чує у їх дворі брудну лайку та крики. До них часто приїздить патруль поліції та приходить дільничний поліцейський.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав суду аналогічні пояснення як і свідок ОСОБА_8 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 окрім його пояснень, показів потерпілих та свідків у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №2385-2386 від 26 березня 2020 року, встановлено, що у ОСОБА_5 існують підстави для констатації надлишкових перешкод, які створилися у її життєдіяльності внаслідок дій ОСОБА_4 , які зумовили порушення звичного стереотипу її життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам підекспертної в особистому та фізичному благополуччі, в активній й продуктивній життєдіяльності, упевненості у собі та у майбутньому, у повноцінному спілкуванні зі значимим для неї оточенням. З урахуванням індивідуально-психологічних особливостей особистості ОСОБА_5 , ситуація, що досліджується за справою, є для неї суттєво психотравмуючою (стресогенною), що безпосередньо викликає психічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні фізичні й психічні страждання, які існують до даного часу. Внаслідок дій ОСОБА_4 , у ОСОБА_5 мають місце тривалі, інтенсивні й негативні за своїми проявами психічні (моральні) страждання, зміст яких локалізований у межах дослідженої ситуації.
Відповідно до копії постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 грудня 2019 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 30 годин.
Відповідно до копії постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2020 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 50 годин.
Відповідно до копії постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 лютого 2020 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком 3 доби.
Суд не приймає показання ОСОБА_4 як такі, що заслуговують на увагу, що потерпіла ОСОБА_5 спровокувала вказані конфлікти, що він не вчиняв домашнього насильства по відношенню до неї, оскільки ці показання спростовуються показаннями потерпілої та свідків, які підтвердили факти, викладені у обвинувальному акті та спростували покази обвинуваченого в цій частині.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що відносно нього були складені протоколи про адміністративне правопорушення за вчинення відносно нього адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 КУпАП, за наслідками розгляду яких його було притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративних стягнень, про які він достовірно знав, оскільки був присутнім під час судових засідань та які він не оскаржував до Донецького апеляційного суду, що свідчить про його згоду з прийнятими рішеннями, тобто згоду з обставинами та фактами, викладеними у вищевказаних постановах про його притягнення до адміністративної відповідальності.
Аналіз викладених доказів у їх сукупності переконує суд у тому, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.
Відповідно до абзацу 17 статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого.
Так, відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 складеної Слов`янським МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробацїї вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно із роз`ясненнями викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

Обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, що зазначена в обвинувальному акті як щире каяття у вчиненому, суд не встановив в ході судового розгляду.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к)

Крім того, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к та від 18.09.2019 у справі №№ 166/1065/18.)

Таким чином, суд констатує про відсутність обґрунтованих доказів дійсного та відвертого визнання вини ОСОБА_4 та щирого жалю з приводу вчиненого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки та відомості про особу обвинуваченого (характеризується за місцем проживання посередньо, офіційно не працевлаштований, одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, провину у вчиненому злочині не визнав повністю).

Враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання та обставини, що обтяжують його покарання, погоджуючись з думкою прокурора, беручи до уваги позицію потерпілої яка просила суд призначити покарання у вигляді арешту, вважає необхідним призначити йому покарання в межах санкції ст.126-1 КК України у виді арешту, суд вважає недоцільним призначати покарання у вигляді громадських робіт обвинуваченому, оскільки він не працює, зловживає алкогольними напоями, громадські роботи призначалися йому як адміністративне стягнення, проте після їх відбуття на шлях виправлення він не став.

Суд переконаний, що це буде справедливим, необхіднім і достатнім для його виправлення і перевиховання а також запобігання вчинення нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Під час досудового розслідування по справі була проведена судова експертиза витрати на проведення якої склали 2615,04 грн., які на підставі положень частини 2 статті 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час судового розгляду не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376, 392-393, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 126- 1 КК України, і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді 2 (двох) місяців арешту.

Строк відбуття покарання у виді арешту засудженому ОСОБА_4 відраховувати з моменту його затримання і поміщення до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» для подальшого направлення для відбуття покарання у виді арешту до арештного будинку.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_4 і етапування його для відбування ним покарання у виді арешту до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2615,04 грн. за проведення експертизи № №2385-2386 від 26 березня 2020 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1