Дата документу 13.05.2020 Справа № 333/707/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1018/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/707/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою до 07.06.2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні передбаченого ч.2 ст.187 КК України злочину.

В апеляційних скаргах обвинувачені просили ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до них запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Свої вимоги мотивували тим, що в порушення вимог ч.3 ст.184 КПК прокурор не долучив до клопотання копії матеріалів, якими він обґрунтовує свої доводи, перелік свідків, яких прокурор вважав за необхідне допитати, а також дані про вручення обвинуваченим копії клопотання. При цьому суд взагалі не розглянув питання про можливість застосування до них більш м`якого запобіжного заходу та не врахував, що тяжкість висунутого обвинувачення не є достатньою підставою для тримання особи під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинувачених, які підтримали доводи і вимоги своїх апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні передбаченого ч.2 ст.187 КК України злочину.

Під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Задовольняючи дане клопотання, районний суд виходив з того, що встановлені у даній справі ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих і свідків у цьому кримінальному провадженні об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинувачених.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 офіційно не працевлаштовані, не мають постійного джерела доходу, не одружені. Обвинувачений ОСОБА_8 раніше двічі притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів проти власності. Проте знову обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності доводять існування у даній справі ризиків, на які посилався прокурор.

Відтак, суд першої інстанції, врахувавши характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дані про особу обвинувачених, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, за відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано продовжив строк тримання під вартою обвинувачених, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинувачених під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не було надано таких даних і під час апеляційного розгляду.

Недолучення прокурором до клопотання копій матеріалів, якими він обґрунтовує доводи клопотання, та переліку свідків, яких прокурор вважає за необхідне допитати, на що посилалися обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не ставить під сумнів правильність прийнятого судом рішення. Адже клопотання прокурора містить в собі виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених в його клопотанні.

Та обставина, що прокурор не долучив до клопотання відомості на підтвердження факту надання обвинуваченим копії клопотання, в даному випадку не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Адже з технічного носія інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, вбачається, що після оголошення змісту клопотання прокурор повідомив про те, що копії клопотання були вручені стороні захисту перед судовим засіданням. Дані обставини обвинуваченими в судовому засіданні не оспорювалися.

Доводи обвинувачених про те, що суд не розглянув питання про можливість застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, є безпідставними. Адже суд першої інстанції, за встановлених у даному кримінальному провадженні обставин, дійшов правильного висновку про те, що лише продовження строку тримання під вартою обвинувачених зможе дієво запобігти встановленим у даній справі ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Крім того, колегія суддів також зауважує, що підставою для продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стала не лише тяжкість пред`явленого їм обвинувачення, а сукупність усіх встановлених обставин, які відповідно до закону враховуються при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою.

Відтак, колегія суддів вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувати на волі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4