Справа № 1-87/11
Провадження №1/0304/2/12
П О С Т А Н О В А

05 лютого 2020 рокум.Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 травня 2012 року,

встановив:

У провадженні Камінь-Каширського районного суду перебувала кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України.

Вироком цього суду від 25 травня 2012 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та призначено покарання на підставі статей 70, 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вирок набрав законної сили 11 червня 2012 року, однак не був виконаний у зв`язку з ухиленням засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання та оголошенням його в державний розшук.

У січні 2020 року місцезнаходження ОСОБА_3 було встановлено та направлено засудженого в місця відбування покарання.

Захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 28 січня 2020 року подав до Камінь-Каширського районного суду апеляційну скаргу на вказаний вище вирок та одночасно клопотання про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Захисник у судове засідання не з`явився, в телефонному режимі повідомив про неможливість прибути до суду, просив розглядати клопотання про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за його відсутності та задовольнити його.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, проте їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши зміст клопотання, проаналізувавши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що підстав для відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку суду немає з огляду на таке.

Відповідно до положень пунктів 13-15 Розділу ХІ «Перехідні положення» діючого Кримінального процесуального кодексу України судові рішення, які ухвалені судом першої інстанції і не набрали законної сили на день набрання чинності цим Кодексом, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку та строки, що діяли до набрання чинності цим Кодексом. Неоскаржені судові рішення, які ухвалені судом першої інстанції і не набрали законної сили на день набрання чинності цим Кодексом, набирають законної сили в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Отже наведені вище положення нині діючого процесуального закону вказують, що при вирішенні даного клопотання підлягають застосуванню норми Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року.

Відповідно до статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року апеляція, за винятком випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, подається через суд, який постановив вирок, ухвалу чи постанову. До апеляції прокурора і захисника додається стільки її копій, щоб їх можна було вручити всім учасникам судового розгляду, інтересів яких стосується апеляція. Якщо апеляція подана у встановлені частиною третьою цієї статті строки безпосередньо до суду апеляційної інстанції, він надсилає її до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених статтями 350 і 351 цього Кодексу. Апеляція на вирок, ухвалу чи постанову суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з моменту їх проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Протягом строку, встановленого для подання апеляції, справа ніким не може бути витребувана із суду. Протягом цього строку суд зобов`язаний надати сторонам за їх клопотанням можливість ознайомитися з матеріалами справи. Апеляція на ухвалу чи постанову судді, винесену в порядку, передбаченому статтями 525, 1652, 1653, 177, 205, 462, 463 цього Кодексу, подається безпосередньо до апеляційного суду у строки, встановлені у цих статтях, і розглядається за правилами, встановленими статтею 382 цього Кодексу. Апеляція на постанову судді, винесену в порядку, передбаченому статтями 2362, 2366, 2368, 468, 478 цього Кодексу, подається у строки, встановлені у цих статтях, і розглядається за правилами, встановленими статтею 382 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 353 КПК України 1960 року в разі подання апеляції з пропуском встановленого статтею 349 цього Кодексу строку і при відсутності клопотання про його відновлення апеляція постановою головуючого визнається такою, що не підлягає розгляду. У разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку. Питання про відновлення строку вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу. Про день і час розгляду клопотання своєчасно повідомляються сторони, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. За результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду. Постанова судді чи ухвала суду, винесена відповідно до частини першої чи частини четвертої цієї статті, може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, який має право своєю ухвалою відновити пропущений строк, визнати апеляцію такою, що підлягає розгляду, і дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання ним вимог статті 351 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що згідно вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 травня 2012 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України та на підставі статей 70, 71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вирок набрав законної сили 11 червня 2012 року, однак не був виконаний у зв`язку з ухиленням засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання та оголошенням його в державний розшук. У січні 2020 року засудженого ОСОБА_3 було затримано та направлено до установи для відбування покарання.

У поданій 28 січня 2020 року апеляційній скарзі на вирок суду захисник посилається на грубі порушення судом процесуального законодавства при розгляді кримінальної справи.

В той же час у клопотанні про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження захисник вказує на те, що вирок суду не набрав законної сили, оскільки не був належним чином вручений засудженому. При цьому посилається на пояснення дружини засудженого ОСОБА_3 ОСОБА_6 , яка повідомила, що вона замість чоловіка отримала копію вироку суду, а також на пояснення листоноші ОСОБА_7 , яка підтвердила, що лист із Камінь-Каширського районного суду в 2012 році вручила ОСОБА_6 .

Детальний аналіз матеріалів кримінальної справи, зокрема повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 3 а.с. 338), та доданих до апеляційної скарги пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дає суду підстави не погодитися з доводами захисника, викладеними в клопотанні. В повідомленні про вручення поштового відправлення чітко зазначено, що відправлення вручено 09 червня, згідно штампу 2012 року, працівником відділення зв`язку ОСОБА_8 особисто ОСОБА_3 . Тому пояснення ОСОБА_6 про отримання нею поштового відправлення та ОСОБА_7 про вручення відправлення останній, суд вважає надуманими, оскільки згідно записів у згаданому вище повідомленні вручення поштового відправлення 09 червня 2012 року ОСОБА_3 здійснювала листоноша на прізвище ОСОБА_8 , а не ОСОБА_7 .

Таким чином суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 в передбаченому законом порядку був ознайомлений із ухваленим щодо нього вироком суду та об`єктивно мав можливість своєчасно оскаржити його до суду апеляційної інстанції. З цих підстав у задоволенні клопотання захисника про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу визнати такою, що не підлягає розгляду.

Керуючись пунктами 13-15 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, статтями 273, 353 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 травня 2012 року відмовити та визнати апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд протягом п`ятнадцяти діб з моменту її проголошення, засудженим протягом того ж строку з моменту вручення копії постанови.

Головуючий: ОСОБА_1