Єдиний унікальний номер №943/300/20
Провадження №1-кп/943/113/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Буськ Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

за участю потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000040 від 04 лютого 2020 року відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буська, Львівської області, українця, гр. України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , розлученого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту №0000040 від 04 лютого 2020 року, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що згідно судового наказу виданого Буським районним судом Львівської області № 2н-71/2011 року було постановлено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи із 25 серпня 2011 року.

Однак ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 51 Конституції України, ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, Закону України "Про охорону дитинства", які передбачають, що батьки повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину, являючись працездатним, будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, маючи прямий умисел, направлений на злісне ухилення від сплати аліментів, достовірно знаючи про покладений на нього судовим рішенням обов`язок щодо сплати аліментів, в період з 25.08.2011 по 04.02.2020 не вживав дій, що спрямовані на погашення заборгованості, до центру зайнятості населення для постановки на облік з метою працевлаштування не звертався, не вчинив будь-яких дій для працевлаштування, жодної матеріальної допомоги своїй неповнолітній дитині у вказані періоди не надав, продуктами харчування та одягом дитину не забезпечив, жодної участі у вихованні дитини не приймав.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 що виражались у приховуванні доходу, спрямованого на невиконання рішення суду, які призвели до виникнення заборгованості із сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), за період з 25.08.2011 по 04.02.2020 на загальну суму 42 316, 10 грн.

Розгляд справи по суті відбувся у підготовчому судовому засіданні зважаючи на вимоги ст. 314 КПК України, і заявлено клопотання обвинуваченого та потерпілої про затвердження угоди. Вказані обставини не порушують прав обвинуваченого та інших осіб, оскільки останній проти цього не заперечував.

19 лютого 2020 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення відповідно до вимог ст. 468 КПК України.

В угоді про примирення сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.164 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про примирення ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

В угоді про примирення сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.164 КК України у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, і передбачено ч.1 ст.164 КК України, в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні, визнав повністю, щиро розкаявся. Угоду про примирення підтримав та просив її затвердити.

Потерпіла зазначену угоду підтримала та просила її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні угоди між потерпілою та підозрюваним дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, оскільки санкція ч.1 ст.164 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або арештом на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до двох років, що дає можливість підписання даної угоди. Зміст угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.1 ст.164 КК України.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілою та обвинуваченим угода про примирення підлягає затвердженню.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно обвинуваченого не обирався, підстави для його обрання на теперішній час також відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 342-351,473-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 19 лютого 2020 року, підписану в кримінальному провадженні №0000040 від 04 лютого 2020 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимого, встановлених ч.6 чи ч.7 ст. 474 цього Кодексу,

Прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1