Справа № 346/1195/19
Провадження № 1-кп/346/147/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальну справу у кримінальному провадженні № 0000001 від 01 січня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, депутатом не обирався, судимого 19.04.2011 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі 2 роки 6 місяців, покарання відбув, на утриманні нікого немає, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна при таких обставинах.

16.12.2018 року біля 20.00 год. обвинувачений Бєлоног перебуваючи у помешканні своєї знайомої ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , де діючи умисно, керуючись корисливими мотивами та умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung S9» вартістю 3960 (три тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. та розпорядився викраденим телефоном на власний розсуд. Злочином потерпілому ОСОБА_6 спричено матеріальних збитків на суму 3960 (три тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. вартість мобільного телефону «Samsung S9».

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнав в повному обсязі і надав суду показання по суті пред`явленого повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та зазначеного в обвинувальному акті, які відповідають фактичним обставинам справи і не суперечать їм.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 ствердив, що він дійсно 16.12.2018 року біля 20.00 год., перебуваючи в гостях у помешканні своєї знайомої ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung S9», що знаходився на серванті. Після чого місце вчинення злочину покинув, викрадений мобільний телефон загубив. Потерпілому ОСОБА_8 добровільно відшкодував завдану злочином шкоду. Просить суворо некарати, щиро кається у вчиненому.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву про розгляд даної справи у його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, на суворому покаранні не настоює, збитки йому відшкодовані.
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці).
Призначаючи покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнаються зізнання та щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому завданої злочином шкоди, що потерпілий на суворому покаранні не настоює та немає претензій до обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.
У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
З врахуванням положень ч.2 ст. 50, ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчинення нових злочинів, з урахуванням вищенаведених обставин, які враховуються при призначенні покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання в межах санкції даної статті у виді громадських робіт, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.124, 349, 370, 374 КПК України,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1