Справа № 344/6730/20
Провадження № 1-кс/344/2586/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000034 від 23.07.2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим відділом Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області розслідується кримінальне провадження 0000034 від 23.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, згідно матеріалів ВПК в Івано-Франківській області встановлено, що реєстратор Івано-Франківської філії КП "Центр реєстрації прав" Корецької районної ради Рівненської області ОСОБА_3 вчинив неправомірні дії, що виразились в умисному внесенні недостовірних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме скасування реєстраційного запису про право власності на приміщення по АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та перереєстрації даного приміщення на ОСОБА_6 .

В подальшому, проведеними слідчими (розшуковими) діями, встановлено, що у відповідності до показів ОСОБА_4 , 04.07.2019 останньому стало відомо про те, що 02.12.2018 право власності за приміщенням по АДРЕСА_1 , власником частки якого він являється було анульоване, та протиправно перереєстровано на ТзОВ «Гостинець». У відповідності до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості до реєстру було внесено державним реєстратором Івано-Франківської філії комунального підприємства «Центр Реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області.

У відповідності до звернень ОСОБА_4 , вище викладені обставини вчинені як без його, так і без відома співвласника приміщення ОСОБА_5 , тобто були вчинені з метою незаконного заволодіння приміщенням в центральній частині АДРЕСА_1 .

Окрім того, 28.04.2020 слідчим суддею Івано-Франківського міського суду, винесено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виявлення та вилучення всієї документації, що стосується вчинення реєстраційних дій стосовно приміщенням в центральній частині АДРЕСА_1 , також електронної комп`ютерної техніки та електронних носіїв інформації що містять відомості про вчинення кримінального правопорушення, печаток та штампів які могли б бути знаряддями вчинення злочину.

27.05.2020 в період часу з 08 год. 45 хв. по 11 год. 05 хв., проведеним обшуком квартири за адресою: АДРЕСА_2 , вилучено предмети, що мають значення для досудового розслідування, а саме:

- електронний носій із надписом на ньому «TakeMS» сірого кольору;

- електронний носій із надписом на ньому «HiRali 8gb» чорного кольору;

- мобільний телефон марки «Іphone 7» чорного кольору, ІМЕІ : НОМЕР_1 .

В подальшому, 28.05.2020 слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вище перелічених предметів, що вилучені.

На теперішній час, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту предмети, що мають значення для досудового розслідування, а саме: електронний носій із надписом на ньому «TakeMS» сірого кольору, електронний носій із надписом на ньому «HiRali 8gb» чорного кольору, мобільний телефон марки «Іphone 7» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим відділом Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 23.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Матеріалами клопотання зазначено, що з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту предмети, що мають значення для досудового розслідування, а саме: електронний носій із надписом на ньому «TakeMS» сірого кольору, електронний носій із надписом на ньому «HiRali 8gb» чорного кольору, мобільний телефон марки «Іphone 7» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 .

З матеріалів клопотання та обставин вчиненого кримінального правопорушення не доведено необхідність такого арешту, оскільки згідно протоколу огляду речей і документів від 28.05.2020 року не вбачається, що речі на які слідчий просить накласти арешт містять дані, що можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тому, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведено, що без арешту вказаного майна не можливо проведення слідчих дій, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, є розумними і співрозмірними із завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1