Ухвала

іменем України
30 березня 2020 року

м. Київ
справа № 390/1336/15-к

провадження № 51-1210 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року,
встановив:
Ухвалою Суду від 10 березня 2020 року зазначену касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також скаржникам роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк касаційна скарга повертається особам, які її подали.
У межах наданого строку засуджений та його захисник повторно звернулись до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК не дотримано.
Засуджений та його захисник, вкотре не погоджуючись із юридичною оцінкою діянь і наводячи свою версію подій, заперечують установлені фактичні обставини кримінального провадження та посилаються на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
На підтвердження заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень скаржники не наводять правової аргументації та не зазначають доводів, які би ставили під сумнів законність вироку та ухвали і слугували підставами для їх скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з урахуванням положень статей 91, 94, 370, 412 КПК, натомість обмежуються загальним твердженням про їх незаконність.
Також як убачається з матеріалів провадження за скаргою, оспорюваний вирок переглядався в порядку апеляційної процедури й питання законності засудження винного та справедливості обраному засудженому за ч. 3 ст. 286 КК заходу примусу було предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Незважаючи на це у поданій скарзі скаржники, обмежившись твердженням про порушення ст. 419 КПК, не виклали обґрунтування незаконності ухвали, допущення згаданим судом таких порушень норм матеріального та процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування зазначеного рішення на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.
Крім того, посилання засудженого та його захисника на те, що ця скарга не містить опису зазначених в ній порушень, а тому Суду необхідно звернутися до касаційної скарги від 01 березня 2020 року, є некоректними, адже за змістом ст. 429 КПК на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху, сторона кримінального провадження має подати не доповнення, а нову касаційну скаргу. Із матеріалів за скаргою вбачається, що спільна касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 була залишена без руху ухвалою Суду від 10 березня 2020 року, оскільки не відповідала вимогам ст. 427 КПК.
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому та його захиснику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.

Зазначене рішення не позбавляє права скаржників на нове звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою в порядку, передбаченому КПК, зважаючи також на правила ст. 117 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Спільну касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 18 лютого 2020 року разом з усіма доданими до них матеріалами повернути особам, які її подали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3