Справа №463/1866/20
Провадження №1-кс/463/1193/20
У Х В А Л А

26 травня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

скаржників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и в :

до суду надійшла скарга на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 20 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження №0000118 від 08 червня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.283 КК України.

Скаргу мотивують тим, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові знаходиться кримінальне провадження №0000118 від 08 червня 2018 року, в якому вони мають статус потерпілих. Постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 20.02.2020 вказане вище кримінальне провадження закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діях колишнього начальника одного з відділів прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення. Вважають,що вказана постанова винесена без проведення належного досудового розслідування, оскільки слідчий не провів слідчих та процесуальних дій на встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Зокрема на встановлення фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КПК України, зокрема не встановлено чи проводила ОСОБА_7 перевірку ТОВ «Мелвіс» та не встановлено внаслідок яких саме дій остання отримала відомості про вчинення ОСОБА_3 злочину, не встановлено наявність в неї службових повноважень для проведення відповідної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства.

В судовому засіданні скаржники скаргу підтримали в повному обсязі, дали аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, заперечення на скаргу до судового засідання не подав. Оскільки його неявка до суду не перешкоджає розгляду скарги, вважаю за можливе здійснити розгляд такої на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення скаржників, дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Частина 1 ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно із ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 08 червня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.283 КК України таке закрито постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Львові, ОСОБА_5 від 20 лютого 2020 року, кримінальне провадження №0000118 від 08 червня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діях колишнього начальника одного з відділів прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Згідно наведеної вище постанови вбачається, що слідчимне проведено слідчих дій на встановлення фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КПК України, зокрема не встановлено чи проводила ОСОБА_7 перевірку ТОВ «Мелвіс» та не встановлено внаслідок яких саме дій остання отримала відомості про вчинення ОСОБА_3 злочину, не встановлено наявність в неї службових повноважень для проведення відповідної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства.

При цьому приймаючи рішення про законність дій ОСОБА_7 слідчий у постанові покликається на її покази, а також вважає доведеними обставини, що 28.03.2018 року ОСОБА_7 склала рапорт про виявлення в діях директора ТОВ «Мелвіс» ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України. Під час складання рапорту ОСОБА_6 керувалася податковим повідомленням-рішенням № /0 від 21.05.2008 року. Разом з тим, слідчий суддя вважає, що слідчий ТУ ДБР підійшов до перевірки наявності підстав для кримінального переслідування ОСОБА_3 та наповненості рапорту, який склала ОСОБА_6 об`єктивними даними, не лише формально, а вдався до спотворення фактів (умисно чи з внаслідок помилки). Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 склала рапорт про виявлення в діях директора ТОВ «Мелвіс» ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України не 28.03.2018 року, а 28.03.2008 року і тому в цей день вона не могла керуватися податковим повідомленням-рішенням № /0 від 21.05.2008 року.

При цьому слідчий суддя погоджується із доводами скаржників, що слідчий не встановив, які саме докази підтверджували наявність приводів і підстав станом на 28.03.2008 року для переслідування ОСОБА_3 за ч.3 ст.212 КК України та які дані давали підстави ОСОБА_7 прийти до висновку про те, що «всупереч вимогам п.п.5.3.2 п.5.2 ст.5 п.п.8.1.2 п.8.1,п.п.8.2.2 п.8.2 ст. 8 закону «Про оподаткування прибутку підприємств», директор ТзОВ «Мелвіс» ОСОБА_3 безпідставно віднесено до складу валових витрат декларації з податку на прибуток підприємства за 9 місяців 2007 року 4 млн. грн. від придбання робіт по створенню (розробці) програмного забезпечення інтегрованого модуля «Інформаційної системи управління «МЕЛВІС» від приватного підприємця ОСОБА_3 , внаслідок вказаного порушення службовими особами ТзОВ «Мелвіс» занижено податкове зобов`язання по податку на прибуток за 9 місяців2007 року на 1 млн.грн., оскільк такі матеріали за твердженням скаржників у матеріалах кримінальної справи про звинувачення ОСОБА_3 у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 212 КК України відсутні. При цьому слідчий не дослідив вирок суду по вказаній кримінальній справі, яким ОСОБА_3 виправдано за висунутим обвинуваченням у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.212 КК України у зв`язку із відсутністю події злочину.

Окрім того, у своїй постанові слідчий ТУ ДБР послався на судові рішення у адміністративній справі, які встановили законність податкового повідомлення рішення № /0 від 21.05.2008 року, в той же час наведені рішення не стосуються вказаного повідомлення - рішення № /0 від 21.05.2008 року .

Окрім того, у матеріалах справи є заяви двох скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі яких внесені відомості про злочин передбачений ч.2 ст.283 КК України. При цьому провадження містить дані, що у ньому потерпілим є лише ОСОБА_3 (пам`ятка про права (а.с.9), а статус ОСОБА_4 є незрозумілий, у описі матеріалів справи зазначено, що на а.с.11 знаходиться пам`ятка про права та обов`язки потерпілого ОСОБА_4 , а фактично на а.с.11 є інший документ. При цьому потерпіла ОСОБА_4 надала суду для огляду пам`ятку про права та обов`язки потерпілого ОСОБА_4 , яку їй дійсно вручено слідчим, але яка у матеріалах провадження відсутня.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За таких обставин, оскільки слідчим досудове провадження здійснено без перевірки всіх обставин кримінального провадження, які мають значення для об`єктивного та повного розслідування, даних про вирішення поданих клопотань немає, вказані представником скаржника свідки залишаються недопитаними, а тому постанова є передчасною, а відтак її слід скасувати.

Керуючись вимогами статтей 9, 284, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 20 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження №0000118 від 08 червня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01 червня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1