Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/383/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 152 ч.2-5 (117 ч.2-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Знам`янка Кіровоградської області, громадянину України, пенсіонеру, проживаючому без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,
продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 16.00 години 20 лютого 2020 року по 16.00 годину 19 квітня 2020 року,включно.

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за№ 0001411 від 13 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 125 КК України.

У суді першої інстанції прокурор заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , мотивуючи це тим, що не змінились ризики, наявність яких було встановлено судом ще при обранні цього запобіжного заходу.
УхвалоюЗнам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 16.00 години 20 лютого 2020 року по 16.00 годину 19 квітня 2020 рокувключно.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які закон класифікує як злочини невеликої, середньої тяжкості та особливо тяжкий, з мірою покарання до 12 років позбавлення волі, раніше не судимий, не має зареєстрованого місця проживання, пенсіонер, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а відтак, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які наразі судом не допитані. При цьому суд врахував і практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, а тому з урахуванням наведеного суд не знайшов підстав для зміни обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що прокурором не доведено наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в матеріалах відсутні будь-які докази які б вказували на їх існування, а також зазначив, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Крім того, захисник просить врахувати фізичний стан обвинуваченого, оскільки він має серйозні фізичні вади у виді перелому правої гомілкової кістки, що ускладнює його пересування.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив ухвалу районного суду залишити без зміни, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінально - процесуального закону районним судом належно дотримані.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, у провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за№0001411 від 13 серпня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 125 КК України.

На думку колегії суддів, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених,ч.1 ст. 129, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 125 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до матеріалів кримінального провадження доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_7 міг вчинити зазначені злочини.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, та означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Оскільки, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, у вчиненні яких його обвинувачують, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Отже, місцевий суд, дослідивши матеріали обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , встановив наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що він може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які наразі не допитані.
Також, необхідно зазначити про особу ОСОБА_7 , який не має зареєстрованого місця проживання, пенсіонер, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та як наслідок останній може вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що за таких обставин районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання прокурора встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти доведеним ризикам, та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які наразі не допитані.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2020 року, якою ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 16.00 години 20 лютого 2020 року по 16.00 годину 19 квітня 2020 рокувключно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4