1Справа № 335/4873/18 1-кп/335/128/2020
ВИРОК
16 січня 2020 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, перебуває в центрі зайнятості з 08.11.2019, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 05.12.2019 за ч.ч.1, 2 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України з випробуванням на 2 роки;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
13.03.2018 приблизно о 09:30 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, діючи умисно, зателефонував на невстановлений номер мобільного телефону, де в ході телефонної розмови, з невстановленою в ході досудового розслідування особою, замовив наркотичний засіб - «Метадон» за грошові кошти у сумі 450 гривень. Вказані грошові кошти ОСОБА_4 , перевів через термінал самообслуговування, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 155. Після чого, невстановлена особа, шляхом телефонного дзвінка, повідомила ОСОБА_4 , про те, що наркотичний засіб останній зможе забрати з-під лавочки, що розташована біля четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 .
Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, ОСОБА_4 , направився до вказаної адреси, де під зазначеною лавочкою знайшов зіп-пакет із паперовим згортком, із кристалічною речовиною білого кольору всередині масою 0,1344 грам, яка згідно висновку експерта № 7-700 від 12.04.2018 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - Метадон, маса якого складає 0,0791 грам (в перерахунку на основу) та помістив його до лівого зовнішнього карману своєї сумки, тим самим незаконно придбав вказаний наркотичний засіб.
Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, переніс вказаний зіп-пакет із паперовим згортком, із кристалічною речовиною білого кольору всередині до буд. № 68-А по вул. Незалежної України в м. Запоріжжя, де незаконно зберігав при собі до моменту вилучення працівниками поліції в ході проведення огляду місця події 13.03.2018 в період часу з «13» години «00» хвилин до «13» години «30» хвилин.
Згідно із затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів Метадон віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та пояснив, що він дійсно при указаних у вироку обставинах придбав та зберігав для власного споживання метадон. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин справи і судом з`ясовано, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши учасникам справи положення ст. 349 КПК України, суд провів судове слідство із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, сторони судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, що закон відносить до середньої тяжкості злочину, його наслідки, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання та місце реєстрації, перебуває на обліку в УПСЗН з листопада 2019 року з виплатою допомоги по безробіттю, бажає працевлаштуватися, став на шлях виправлення.
Суд враховує також вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , який на теперішній час на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, також поведінку обвинуваченого після скоєного злочину, його безумовне бажання стати на шлях виправлення.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.
Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, судимий за корисний злочин, визнав свою винуватість в судовому засіданні, відсутність тяжких наслідків від злочину, за таких підстав суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, але не застосовуючи при цьому максимальний розмір покарання, передбачений цією санкцією, з врахуванням його бажання стати на шлях виправлення.
Отже, враховуючи обставину, що пом`якшує покарання, тяжкість скоєного злочину, особу винного, також думку прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання, суд дійшов висновку, що достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На думку суду, призначення такого покарання обвинуваченому випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 р.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 05.12.2019 за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно якому було призначено покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, та на підставі ст.76 КК України якого зобов`язано повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи, періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.
До постановляння зазначеного вироку ОСОБА_4 13.03.2018 року вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, за який, як суд проаналізував вище щодо призначення обвинуваченому покарання, суд дійшов висновку, що достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Частиною 4 статті 70 КК України встановлено, що за правилами, передбаченими в частинах першійтретій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання. Штраф як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст. 70) та за сукупністю вироків (ст. 71), а виконується самостійно. Штраф як додаткове покарання також виконується самостійно (ч. 3, 4 ст. 72).
Згідно з п. 23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
При вирішенні даного питання суд враховує, що штраф, як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст. 70) та за сукупністю вироків (ст. 71), а виконується самостійно.
Отже в даному випадку суд застосовуючи положення ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України приєднує невідбуту частину покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 05.12.2019 із самостійним виконанням вироку .
Питання про речовий доказ суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
В ході судового розгляду справи встановлено, що судові витрати по справі складаються із розміру витрат на залучення експерта при проведенні судової хімічної експертизи в розмірі 572,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витрати, зазначені в обвинувальному акті, документально підтверджені у матеріалах кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь Держави.
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375,376 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн. виконувати самостійно.
Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 05.12.2019 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було засуджено за ч.ч.1, 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, та на підставі ст. 76 КК України якого зобов`язано повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи, періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації виконувати самостійно.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави судові витрати на залучення експерта при проведенні судової експертизи холодної зброї, висновок експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України в Запорізькій області № 7-700 від 12.04.2018 у розмірі 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: зіп-пакет із паперовим згортком, із кристалічною речовиною білого кольору всередині масою 0,1344 грам, який переданий на відповідальне зберігання до Вознесенівського ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1