ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4808/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1133/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відео конференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2017 року, стосовно ОСОБА_7 -,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Харкова, громадянин України, з середньою освітою, не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 03.04.2001 року Лозівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 08 серпня 2001 року на підставі Закону України про амністію у 2001 році умовно з іспитовим строком два роки;

- 17.10.2002 року Московським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком;

- 17.09.2007 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі;

- 20.10.2011 року Московським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки;

- 26.11.2013 року Московським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 15-ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;

- 13.01.2014 року Московським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

- 25.03.2014 року Московським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі, звільнений 28 вересня 2016 року умовно-достроково на невідбутий строк сім місяців дванадцять днів;

визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 4 місяців арешту.

Вказаним вироком встановлено, що на початку липня 2017 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, приблизно о 12.00 год., ОСОБА_7 , за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю інших мешканців будинку, діючи повторно, викрав належний брату ОСОБА_10 пристрій для відстрілу патронів гумовими кулями, марки ПМР, вартістю 5 400,00 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним за власним розсудом, чим спричинив ОСОБА_10 , матеріальний збиток на суму 5 400,00 грн.

08 липня 2017 року приблизно о 04.00 год. ОСОБА_7 , за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, викрав належну його батькові ОСОБА_11 бензокосу «Stihl FS-55» вартістю 4440,00 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним за власним розсудом, чим спричинив ОСОБА_11 , матеріальний збиток на суму 4440,00 грн.

31 липня 2017 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_7 , за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, викрав належний його батькові ОСОБА_11 монітор «SAMSUNG 710TS» вартістю 670,00 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним за власним розсудом, чим спричинив ОСОБА_11 , матеріальний збиток на суму 670,00 грн.

Не погодившись з рішенням районного суду заступник прокурора Харківської області ОСОБА_9 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Харківського районного суду Харківської області від 02.11.2017 року скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

В обгрунтування вимог вказує, що суд не в повному обсязі врахував, що ОСОБА_7 раніше 7 разів судимий, у тому числі 6 - за вчинення корисливих злочинів. Звільнившись 28.09.2016 умовно-достроково на шлях виправлення не став та вчинив нові корисливі злочини через невеликий проміжок часу, ніде не працює, отже суспільно корисною працею не займається, що свідчить про антисоціальну спрямованість його поведінки та небажання стати на шлях виправлення. Крім того, спричинену матеріальну шкоду потерпілим добровільно не відшкодував.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку захисника , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора; пояснення обвинуваченого, який просив залишити вирок без змін , а в разі неможливості призначити йому покарання у виді обмеження волі; врахувавши заяву потерпілого ОСОБА_11 , який просив розглянути провадження без його участі та підтримав апеляційну скаргу прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє. Клопотань про повторне дослідження обставин, встановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, або дослідження нових доказів від учасників процесу не надходило.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.
Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді арешту суд формально врахував дані про особу обвинуваченого, зазначивши, що останній раніше неодноразово був засуджений відбував покарання в місцях позбавлення волі, не працює, не одружений, на спеціалізованих обліках не перебуває. Врахував щире каяття у якості обставини, що пом`якшує покарання, а також врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Але суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 раніше 7 разів судимий, у тому числі 6 - за вчинення корисливих злочинів. Звільнившись 28.09.2016 умовно достроково на шлях виправлення не став та вчинив нові корисливі злочини через невеликий проміжок часу. Обвинувачений не працює, що на думку колегії суддів, свідчить про його намагання забезпечити себе за рахунок скоєння злочинів.
Крім того, під час апеляційного перегляду оскарженого вироку колегією суддів встановлено, що обвинуваченого ОСОБА_7 також засуджено вироком Харківського районного суду Харківської області від 16.03.2018 року за ч.2 ст.190 КК України, який набрав чинності, і в теперішній час обвинувачений вже відбуває покарання у виді обмеження волі.
Потерпілим ОСОБА_11 , який є батьком обвинуваченого, подано до суду заяву в якій він підтримує апеляційну скаргу прокурора (а.с. 133)
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.
Відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Призначаючи покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; наведені вище дані про особу обвинуваченого; обставину, яка пом`якшує його покарання, у виді щирого каяття і вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження скоєння ним нових злочинів покарання у виді обмеження волі на певний строк.
Разом з цим з матеріалів кримінального провадження вбачається, що за вироком Харківського районного суду від 2 листопада 2017 року ОСОБА_7 повністю відбув покарання у виді арешту строком на 4 місяці, з 14 серпня 2017 року до 14 грудня 2017 року, коли був звільнений Харківської установи виконання покарань № 27 (а.с.111)
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 72 КК України одному дню арешту відповідає два дні обмеження волі. Тому в строк відбуття покарання призначеного ОСОБА_7 слід зарахувати його відбуту частину з 14 серпня 2017 року до 14 грудня 2017 року включно з розрахунку один день арешту за два дні обмеження волі.

Оскільки прокурор в своїй апеляційній скарзі не ставить питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Харківського районного суду Харківської області від 16.03.2018 року, колегія суддів, враховуючи вимоги ст.404 КПК України, позбавлена процесуальної можливості призначити обвинуваченому остаточне покарання із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України. Зазначене питання належить вирішити суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в порядку п.11 ч.1 ст.537 КПК України за відповідним клопотанням.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Харківського районного суду Харківської області від 2 листопада 2017 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк відбутого покарання у виді арешту з 14.08.2017 по 14.12.2017 року включно, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.72 КК України з розрахунку один день арешту за два дні обмеження волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з дня звернення вироку до виконання.
В решті вирок Харківського районного суду Харківської області від 2 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді