Номер провадження: 11-сс/813/758/20
Номер справи місцевого суду: 946/2443/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.04.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні №0000614, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2020 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.04.2020 року задоволено клопотання слідчої СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого та на даний час в Оболонському районному суді м. Києва перебуває кримінальне провадження за ч. 5 ст. 143, ч. 3 ст. 149, ч.1 ст. 255 КК України,-

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні №0000614, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2020 року.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор. При цьому слідчий суддя враховував обставини вчинення кримінального правопорушення, сукупність відомостей про особу ОСОБА_8 та прийшов до висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти встановленим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства. Просить ухвалу суду скасувати, прийняти нову, якою відмовити у задоволені клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Обґрунтовує вимоги тим, що судом не враховано того, що підозрюваний в розшуку не перебував, вважається не судимим відповідно до ст. 89 КК України, у органа досудового розслідування відсутні дані щодо будь якого впливу зі сторони підозрюваного на потерпілого чи свідків. Суд не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_8 частково визнав вину, надав у судовому засіданні пояснення, що дійсно приїхав до потерпілого та вимагав у останнього грошові кошти, однак ОСОБА_11 в цей час знаходився на вулиці і участі у кримінальному правопорушенні не приймав.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 26.04.2020 року близько 19:00 години ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Рені, Одеської області вступив у злочинну змову з ОСОБА_11 , направлену на вимагання грошових коштів у мешканця смт. Суворове, Одеської області ОСОБА_12 .

Прибувши за місцем мешкання ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , висунули незаконну вимогу ОСОБА_12 про передачу їм грошових коштів у сумі 10000 гривень.

Далі, ОСОБА_8 , з метою підкріплення спільної з ОСОБА_11 незаконної вимоги, направленої на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_12 , діючи умисно, наніс потерпілому один удар кулаком в область грудної клітини. Після чого, ОСОБА_8 , з цією ж метою, ще раз виказав погрозу спричинення більш тяжких тілесних ушкоджень у разі не виконання його незаконних вимог в майбутньому, таким чином залякуючи потерпілого ОСОБА_12 більш серйозними наслідками.

ОСОБА_12 , передав грошові кошти у сумі 500 гривень та у якості гарантії подальшої передачі грошових коштів у сумі 10 000 гривень, автомобіль марки «Chrysler Simca TALBOT» реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 8 000 грн. Далі ОСОБА_12 запропонував передати ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 10000 гривень наступного дня, тобто 27.04.2020 року, на що останній погодився та зобов`язався повернути автомобіль марки «Chrysler Simca TALBOT» реєстраційний номер НОМЕР_1 після отримання грошових коштів, які він вимагав у ОСОБА_12 .

Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 покинули місце злочину на автомобілі марки «Chrysler Simca TALBOT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 .

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.
Згіднодо вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків та необхідності обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавлення волі.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що слідчий суддя загалом дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на останнього певних обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 є громадянином України, зареєстрований та фактично проживає у м. Рені, офіційно не одружений, не працевлаштований та не навчається, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

Вказані обставини свідчать про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці проживання та вказують на те, що будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин середньої тяжкості.

Також на думку апеляційного суду у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в силу ст. 89 КК України є не судимим, однак є особою, яка раніше неодноразово вчиняла корисливі злочини, не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

При цьому апеляційним судом прийняті до уваги наявні у матеріалах клопотання дані щодо перебування на розгляді відносно підозрюваного в Оболонському районному суді м. Києва іншого кримінального провадження за скоєння ряду умисних тяжких злочинів.

З урахуванням поведінки підозрюваного на час інкримінованих йому правопорушень та здійснення останнім погроз застосування насильства, апеляційний суд погоджується з тим, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом погроз, підкупу або вмовляннями схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Твердження захисника, про те що підозрюваний частково визнав вину та не перебував в розшуку, апеляційним судом приймаються до уваги, однак ці обставини не можуть вказувати на існування підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу та достовірність його показів щодо ствердження про нібито вчинення зазначеного злочину ним самостійно, оскільки ці обставини спростовуються наявними у матеріалах клопотання копіями протоколів допиту потерпілого та свідків, які вказують про протилежне та свідчать про основну роль підозрюваного на час вчинення злочину.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Жодних доводів на спростування встановлених апеляційним судом обставин стороною захисту не надано.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.04.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні №0000614, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2020 року,- залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4