Єдиний унікальний № 500/7818/18
Провадження № 1-кп/946/323/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

29 січня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002792, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей в силу ч. 3 ст. 88, п. 1 ч. 1 ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК),

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 , представниця персоналу органу пробації ОСОБА_7 .

Представниця персоналу органу пробації ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повідомлення, заявою просила провести судовий розгляд без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 327 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.23 жовтня 2018 року приблизно о 20:00 годині, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 , знаходячись у АДРЕСА_2 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б помітити та зашкодити його злочинним намірам та діям, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, перестрибнув через паркан зазначеного домоволодіння та проник у двір, а далі у приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав раніше вживані алюмінієвий казан об`ємом 20 літрів вартістю 800 гривень, алюмінієву утятницю вартістю 200 гривень, алюмінієвий казанок ємністю 1,5 літра вартістю 100 гривень, після чого пройшов до курятнику, звідки таємно викрав алюмінієвий таз вартістю 100 гривень та алюмінієву каструлю ємністю 10 літрів вартістю 100 гривень, а всього майна на загальну суму 1 300 гривень, після чого з місця вчинення злочину намагався втекти, але не зміг, оскільки був затриманий господарем зазначеного домоволодіння ОСОБА_6 .

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище та приміщення, коли особа виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Частина статті Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за злочин, винною у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 15. Замах на злочин

1. Замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

2. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.»

«Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)
карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,
карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

3. Крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому,
карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
4.Обставини вчинення ОСОБА_3 злочину встановлені судом на підставі сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.Так, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, детально розповів про обставин злочину та щиро розкаявся в його вчиненні. Так, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 23 жовтня 2018 року приблизно о 20:00 годині в районі перехрестя вул. Чехова та вул.Паркової він побачив занедбаний будинок і вирішив вчинити крадіжку металевих предметів, через прохід в паркані з сітки він проник на подвір`я сусіднього будинку і зібрав там металеві предмети: один чи два тазики, утятниця, казан, кастрюлю та інші металеві вироби, які склав біля сітки, а коли почав виривати арматуру, то його побачив господар будинку, який затримав його. Речі залишились на подвір`ї. Також обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він жалкує про вчинене, розкаюється. На початку допиту ОСОБА_3 зазначив, що не погоджується з ціною майна, яке він намагався викрасти, оскільки за ціною металобрухту воно коштує 300 грн, а вартість вживаних речей приблизно 600 грн. Наприкінці розгляду обвинувачений ОСОБА_3 погодився з оцінкою вартості предметів, які він намагався викрасти, що зазначена в обвинувальному акті.

6.Потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду пояснив, що 23 жовтня 2018 року вони з дружиною повернулися з роботи і займалися хатньою роботою, коли він виявив зникнення з приміщення літньої кухні казану та утятниці. Потім на городі їхнього подвір`я він застав невідомого чоловіка, який збирав арматуру. Той почав тікати, але він наздогнав його та затримав. Це був обвинувачений ОСОБА_3 . Подвір`я повністю закрите парканом з усіх сторін. Казан вартістю 800 грн, алюмінієва утятниця вартістю 200 грн, а також казанок вартістю 100 грн були викрадені з приміщення літньої кухні, а алюмінієві таз вартістю 100 грн та каструля вартістю 100 грн з курятнику. Предмети, які намагалися викрасти знаходилися біля паркану, там були: казан, утятниця, тазик та каструля. Матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має. Речі він оцінює так, як зазначено в обвинувальному акті.

7.Про точну дату та час вчинення злочину, а також про його обставини та про те, яке саме майно ОСОБА_3 намагався викрасти свідчать дані протоколу огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_2 від 23.10.2018 р. з додатком у виді фототаблиці, згідно яким вказане домоволодіння з чотирьох сторін загороджено огорожею, та з лівої сторони городу, біля дерев`яного паркану був виявлений громадянин, який представився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля якого знаходилось викрадене майно, а саме: казан ємністю 20 л, утятниця, казан ємністю 2 л, алюмінієвий таз та алюмінієва каструля, які були вилучені (а.п. 103 110).

8.Заява потерпілого ОСОБА_6 про вжиття заходів до ОСОБА_3 , який проник на територію його домоволодіння АДРЕСА_2 та намагався викрасти належне йому майно (а.п. 101) стала підставою для внесення відомостей 24 жовтня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002792 та початку кримінального провадження (а.п. 100).

9.Після огляду вилучених під час огляду місця події предметів, а саме раніше вживаних алюмінієвого казану ємністю 20 л, алюмінієвої утятниці, алюмінієвого тазу, алюмінієвої кастрюлі та алюмінієвого казанку ємністю 1,5 л, згідно протоколу від 26.10.2018 р. (а.п. 111 116), перелічені речі того ж дня, 26.10.2018 р., були повернуті потерпілому ОСОБА_6 (а.п. 117).

10.Про обставини вчинення замаху на крадіжку майна ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_3 добровільно докладно вказав на місці вчинення злочину під час проведення слідчого експерименту за його участю згідно відповідному протоколу від 29.10.2018 р. Зокрема, ОСОБА_3 біля домоволодіння АДРЕСА_2 вказав яким чином він перестрибнув через дерев`яний паркан на територію городу домоволодіння, після чого через металеву хвіртку проник у двір будинку, де з підсобного приміщення викрав чавунний казан та утятницю, а з курятнику викрав чавунний казанок, металевий таз та металеву каструлю. ОСОБА_3 також вказав на місце на городі, де саме він повісив перелічену посуду, коли був помічений господарем будинку (а.п. 118 123).

11.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. В сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що доведені обставини, за яких ОСОБА_3 перестрибнув через паркан та проник у сховище на подвір`я потерпілого, подолавши таким чином засоби охорони від доступу сторонніх осіб, а також до приміщення літньої кухні, та вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 до кінця, однак не зміг закінчити злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим.

Мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою
12.Проаналізовані судом докази, свідчать про інше місцезнаходження речей, які намагався викрасти обвинувачений ОСОБА_3 . Так, в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням вказано, що обвинувачений з двору викрав алюмінієвий казан ємністю 20 л вартістю 800 грн та алюмінієву утятницю вартістю 200 грн, а з приміщення літньої кухні викрав алюмінієвий таз вартістю 100 грн, алюмінієву каструлю ємністю 10 л вартістю 100 грн, алюмінієвий казанок ємністю 1,5 л вартістю 100 грн. Тоді як, потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду чітко пояснив, що алюмінієвий казан ємністю 20 л вартістю 800 грн, алюмінієва утятниця вартістю 200 грн та алюмінієвий казанок ємністю 1,5 л вартістю 100 грн знаходилися в приміщенні літньої кухні, і цей посуд його сім`я використовувала для приготування їжі, а от алюмінієвий таз вартістю 100 грн та алюмінієва каструля ємністю 10 л вартістю 100 грн знаходилися у курятнику, і його сім`я використовувала їх для годування тварин. Пояснення потерпілого в частині яким чином посуд використовувався підтверджуються фототаблицею до протоколу огляду предметів від 26.10.2018 р., на якій зображений посуд, який намагався викрасти обвинувачений ОСОБА_3 . З цієї фототаблиці вбачається, що саме таз та каструля мають чисельні вм`ятини, а казан, утятниця та казанок у придатному для приготування їжі стані. Більше того, сам ОСОБА_3 під час слідчого експерименту чітко вказав, що казан та утятницю викрав з підсобного приміщення, а чавунний казанок, металевий таз та металеву каструлю викрав з приміщення курятнику. В цілому, пояснення потерпілого та обвинуваченого щодо місцезнаходження посуду співпадають між собою та повністю спростовують посилання в обвинувальному акті сторони обвинувачення. Між поясненнями потерпілого та обвинуваченого є відмінності лише в частині розташування казанку ємністю 1,5 л вартістю 100 грн, але в даному випадку суд вважає за необхідне надати перевагу версії потерпілого, оскільки його покази є більш надійними з огляду на те, що він щодня користується своїм майном та більш обізнаний про місце його знаходження. У зв`язку із зазначеним виклад фактичних обставин в цій частині слід уточнити. Але місцезнаходження майна на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 жодним чином не впливає.

13.Але слід зазначити, що стороною обвинувачення не доведені також і обставини, що впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме не доведена наявність в діях обвинуваченого така кваліфікуюча ознака як повторність.

14.Так, відповідно до ч. 1 ст. 32 КК повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Однак у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні лише одного злочину.

15.Згідно з вимогами ч. 4 ст. 32 КК повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.

16.Згідно з вимогами ч. 3 ст. 88 КК, особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості. Тому за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.03.2009 р., яким ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК до двох років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію», він визнається таким, що не має судимості.

17.Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК, такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

18.Злочин у даному кримінальному провадженні вчинений 23 жовтня 2018 року, тобто не в період іспитового строку тривалістю 1 рік, визначеного ОСОБА_3 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2014 р., яким він був засуджений за ч. 1 ст. 190 КК.

19.Належним доказом вчинення особою злочину є вирок суду, що набрав законної сили, однак на час розгляду цього кримінального провадження стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин під час іспитового строку, а тому у суду відсутні підстави для висновку, що судимість ОСОБА_3 за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2014 р. не погашена.

20.Отже, суд в силу ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення, вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та кваліфікувати злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище та приміщення, оскільки він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, виключивши таким чином з кваліфікації ознаку вчинення злочину повторно, оскільки це покращує становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання
21.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. ст. 65 68 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

22.Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

23.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний тяжкий злочин проти власності.

24.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

25.Стороною обвинувачення не доведено наявність такої обставини, зазначеної в обвинувальному акті, як вчинення злочину повторно, яка відповідно до ст. 67 КК обтяжує покарання ОСОБА_3 , оскільки, по-перше, така обставина передбачена в статті 185 КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, а в силу ч. 4 ст. 67 КК суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує; а, по-друге, як було вище зазначено, судом визнано недоведеним наявність такої кваліфікуючої ознаки.

26.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий. Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю. Орган з питань пробації ставить під сумнів виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та вважає виконання в громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень з залученням обвинуваченого до соціально-виховної роботи згідно індивідуального плану, з урахуванням результатів повної оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Але суд приймає до увагу ту обставину, що представником уповноваженого органу з питань пробації цю досудову доповідь було складено з урахуванням того, що відносно ОСОБА_3 на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження про його обвинувачення у вчиненні великої кількості інших злочинів, які у даному кримінальному проваджені не розглядаються та не можуть бути враховані судом при призначенні покарання.

27.З урахуванням вказаних обставин, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_3 на час розгляду цього кримінального провадження вважається таким, що не має судимостей в силу ч. 3 ст. 88, п. 1 ч. 1 ст. 89 КК, того, що шкода злочином фактично завдана не була, обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю, а також те, що у обвинуваченого відсутні обставини, що обтяжують його покарання, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції за вчинений злочин та зі звільненням його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК, оскільки суд дійшов висновку, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових злочинів, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
28.Судом встановлено, що ОСОБА_3 , згідно з даними реєстру матеріалів досудового розслідування, у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді від 24.10.2018 р. відносно нього застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 23 грудня 2018 року, строк дії якого на теперішній час сплив. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

2.На підставі ст. 75 КК ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

3.В силу ст. 76 КК покласти на ОСОБА_3 обов`язки, що передбачені ч. 1 ст. 76 КК, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

4.Згідно ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 29 січня 2020 року.

5.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1