Справа № 729/896/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/937/19
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду судове провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року відносно останнього про продовження строку тримання під вартою,

з участю прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Не погодившись з ухвалою суду 1 інстанції захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу щодо останнього скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено та продовжено останньому строк тримання під вартою до 13 січня 2020 року.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд обґрунтував своє рішення тим, що заявлені ризики, якими виправдовується тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися, оскільки ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_7 , хоча свою вину у вчиненні злочинів не визнає, однак не має на меті уникати кримінальної відповідальності.

На думку апелянта, в ході розгляду даного клопотання прокурором не надано доказів та не доведено, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню. Тобто, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час відсутні.

Вважає, що прокурором не доведено, що заявлені ризики не зменшились, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали кримінального та судового проваджень, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами провадження встановлено, що на розгляді у Менському районному суді Чернігівської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000392 від 26.07.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України.

21 лютого 2019 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалами суду від 16 квітня 2019 року, 12 червня 2019 року, 09 серпня 2019 року, 23 вересня 2019 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 листопада 2019 року.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд 1 інстанції, враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки останній може переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який.

Те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду з врахуванням вищевказаних обставин.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4