Справа № 638/1660/20
Провадження № 1-кп/638/1024/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001766 від 10.12.2019 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Харкові, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_3 09 грудня 2019 року, близько 16 години 11 хвилин, керував технічно справним автомобілем марки « Daewoo Nexia » реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по пр-ту Науки зі сторони вул. Культури у напрямку вул. Данилевського в Шевченківському районі м. Харкова, зі швидкістю близько 40 км/год.

Під час руху по вказаному проспекту, в районі будинку № 7, підсудний ОСОБА_3 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому в той час перебувала пішохід потерпіла ОСОБА_5 , яку він міг об`єктивно бачити та завчасно виявити, діючи необережно, не вжив усіх необхідних заходів для забезпечення безпеки при проїзді пішохідного переходу, не зменшив швидкість руху та не зупинив перед пішохідним переходом керований ним транспортний засіб - автомобіль, об`єктивно маючи таку технічну можливість для надання дороги потерпілій ОСОБА_5 , яка в той час по пішохідному переходу перетинала проїжджу частину зліва направо відносно руху автомобіля, чим грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно до якого :

- п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби, зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; та скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_5 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, від дії зазначеного транспортного засобу, під керуванням підсудного ОСОБА_3 та здійснення наїзду на потерпілу ОСОБА_5 , останньої були заподіяні тілесні ушкодження, а саме : закритий перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки із зсувам, закритий перелом верхньої третини діафіза правої малогомілкової кістки із зсувом, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Порушення підсудним ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками, а саме заподіяння потерпілої ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що він 09.12.2019, близько 16-17 години, керував технічно справним автомобілем марки « Daewoo Nexia » та рухався по пр-ту Науки зі сторони вул. Культури в м. Харкові. При зазначених в обвинувальному акті обставинах, він наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, бачив потерпілу ОСОБА_5 , яка в той час перебувала на пішохідному переході. Однак він відволікся та в порушення вимог Правил дорожнього руху України, не переконався у безпеці своїх дій, виїхав на пішохідний перехід та здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_5 , внаслідок якого останньої були заподіяні тілесні ушкодження, у зв`язку з чим її було доставлена до лікарні. Злочин вчинив у зв`язку з грубою необережністю. Вину визнає повністю, кається у скоєному. Цивільний позов в частині стягнення заподіяної матеріальної шкоди визнає в повному обсязі, в частині стягнення моральної шкоди, позов визнає частково, вважаючи його розмір завеликим, просить суму відшкодування визначити на розсуд суду.

Оскільки підсудний ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, визнавши необхідним у судовому засіданні дослідити висновки судово медичної, судово автотехнічної та комплексної судово автотехнічної експертиз, докази якими цивільний позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди та дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_3 .

З оголошеного і дослідженого у судовому засіданні висновку судово медичної експертизи № 12-14/908-А/19 від 10.01.2020 вбачається, що проведеною судово медичною експертизою у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження, а саме : закритий перелом латерального виростка правої великогомілкової кістки із зсувам, закритий перелом верхньої третини діафіза правої малогомілкової кістки із зсувом, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів та могли утворитися в умовах дорожньо транспортної події, яка мала місце 09.12.2019 при вищезазначених обставинах. ( а.с. 103 ).

Також з оголошеного та дослідженого у судовому засіданні висновку судово автотехнічної експертизи № 7/1376СЕ/19 від 24.01.2020 вбачається, що на момент огляду рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина автомобіля марки « Daewoo Nexia » реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким при вищезазначених обставинах 09.12.2019 керував підсудний ОСОБА_3 , перебували у працездатному стані і не мали несправностей, які впливали б на їх вихідні параметри. ( а.с.а.с. 81-92 ).

Крім того, з оголошеного та дослідженого у судовому засіданні висновку комплексної судово автотехнічної експертизи № 7/1439/1440СЕ-19/13/301 КПСЕ-19 від 24.01.2020 вбачається, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля марки « Daewoo Nexia » реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 18.1 Правил дорожнього руху України. В умовах місця пригоди водій ОСОБА_3 мав технічну можливість попередити наїзд на пішоході ОСОБА_5 шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_3 є невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками. ( а.с.а.а.с. 95-102 ).

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_3 за ст. 286 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми необережними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При визначенні підсудному ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який раніше не судимий, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, не працює, за місцем перебування на військовому обліку характеризується з позитивної сторони, має відповідне посвідчення водія, під час керування зазначеним транспортним засобом перебував у тверезому стані, що підтверджується висновком КЗОЗ ОНД від 15.12.2019 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за висновком складеної представником уповноваженого органу з питань пробації досудової доповіді виправлення підсудного ОСОБА_3 можливо без ізоляції його від суспільства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_3 судом визнається : щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3 судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудному ОСОБА_3 покарання, у межах санкцій ст. 286 ч. 1 КК України, а саме у виді обмеження волі на відповідний строк.

Однак, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_3 , наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання підсудного, відношення до скоєного злочину, щире каяття, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також те, що він раніше кримінальні правопорушення не вчиняв та до кримінальної відповідальності не притягувався, першу судимість, наявність міцних родинних зв`язків, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні просила визначити міру кримінального покарання підсудному на розсуд суду, наслідки протиправної діяльності підсудного, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При призначенні покарання, у відповідності до санкції ч. 1 ст. 286 КК України, передбачена можливість застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на відповідний строк

Суд вважає за необхідне у відношенні підсудного ОСОБА_3 застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на відповідний строк, виходячи з обставин кримінального провадження, даних про його особу, відношення до вчиненого злочину.
Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_3 не обирався.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов на суму 26083 гривни, яка є коштами витраченими нею на лікування внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, придбання медикаментів, матеріалів медичного призначення та вартістю пошкодженого майна, а також на суму 500000 гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної її внаслідок протиправних дій підсудного ОСОБА_3 ( а.с.а.с. 18-30 ).

В обґрунтування поданого цивільного позову потерпіла ОСОБА_5 вказувала, що в результаті злочинних дій підсудного ОСОБА_3 її було заподіяно зазначену нею матеріальну шкоду, яка складається з її витрат на лікування, придбання медикаментів та матеріалів медичного призначення, про що свідчать відповідні фіскальні чеки, а також вартістю пошкодженого майна одягу та взуття, в який вона була вдягнута під час ДТП.

Крім того, внаслідок злочинних дій підсудного ОСОБА_3 її була заподіяна моральна шкода, так як вона на протязі тривалого часу була вимушена проходити курс лікування, при цьому був порушений її нормальний уклад життя, вона була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого побуту та життя, постійно переживаючи за своє здоров`я. Внаслідок зазначених подій вона також пережила сильний стрес, негативні емоції та хвилювання, що привело до її глибоких душевних та фізичних страждань.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, не заперечуючи проти стягнення з нього на користь потерпілої зазначеної суми у відшкодування заподіяної ним матеріальної шкоди.

В частині відшкодування моральної шкоди, підсудний ОСОБА_3 позовні вимоги потерпілої визнав частково, зазначивши, що визначена потерпілою сума відшкодування є занадто великою, а тому просив визначити розмір відшкодування на розсуд суду.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення з підсудного ОСОБА_3 матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Приписами ч. 1 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток ( дохід ), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, в також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина підсудного ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного злочину, так і розмір зазначеного цивільного позову, в частині заподіяння матеріальної шкоди, проти якого ОСОБА_3 не заперечує, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі, стягнувши з підсудного ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 26083 гривни.

Крім того, приписами ст.ст. 23, 1167 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » ( далі Постанова ) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілої ОСОБА_5 неправомірними діями підсудного ОСОБА_3 моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань потерпілої.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала потерпіла ОСОБА_5 їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у її житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування позивачу ОСОБА_5 спричиненої її неправомірними діями підсудного ОСОБА_3 моральної шкоди є сума в 30000 гривень, яка підлягає стягненню з підсудного на користь потерпілої.

При проведенні судово автотехнічних експертиз, експертами державної спеціалізованої установи - Харківським НДЕКЦ МВС України були витрачені кошти в загальному розмірі 8792 гривни 56 копійок, які цільовим призначенням були виділені цій установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_3 на користь держави.

Ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 12.12.2019, відповідно до приписів ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, було накладено арешт на транспортний засіб, а саме : автомобіль марки « Daewoo Nexia » реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .
Приймаючи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, не належить підсудному ОСОБА_3 , так як на час вчинення ДТП перебувало в правомірному користуванні останнього, а власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна та повернути його власнику за належністю.

Речові докази : автомобіль марки « Daewoo Nexia » реєстраційний номер НОМЕР_1 , який тимчасово зберігається на території спеціального майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою : м. Харків, вул. Пушкінська, 106, - підлягає поверненню власнику ОСОБА_6 за належністю; СD-R диск, з відеозаписом з камер зовнішнього відео спостереження, що містить інформацію щодо обставин вчинення підсудним ДТП, - підлягає зберіганню в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання на підставі цього закону, у виді 1 року обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування вказаного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у відношенні засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 :

- на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 8792 гривни 56 копійок;

- на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди - 26083 гривни; у відшкодування моральної шкоди 30000 гривень, а разом в загальній сумі 56083 гривни.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 12.12.2019 на належне ОСОБА_6 майно, а саме : автомобіль марки « Daewoo Nexia » реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази : автомобіль марки « Daewoo Nexia » реєстраційний номер НОМЕР_1 , який тимчасово зберігається на території спеціального майданчику зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою : м. Харків, вул. Пушкінська, 106, - повернути власнику ОСОБА_6 за належністю; СD-R диск, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1