Справа № 367/2563/19
Провадження по справі № 1-кп/367/473/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 14.09.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001838, по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпеня Київської області, громадянина України, одруженого, маючого середню освіту, працюючого прибиральником в Університеті державної фіскальної служби України, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

13.09.2018 року, близько 22 год 00 хв, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 60 км/год в лівій смузі руху по вул. Університетська в м. Ірпені Київської області в напрямку вул. Садова. В порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), (д), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, створив небезпеку для руху, загрожуючи життю громадян, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб реагувати на її зміну, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, у населеному пункті рухався зі швидкістю більше 50 км/год, внаслідок чого на перехресті з вул. Мечнікова привиникненні небезпеки для руху, а саме пішохода ОСОБА_8 , яка переходила проїзну частину вказаної дороги з права на ліво відносно напрямку руху його транспортного засобу,не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду, допустив на неї наїзд, від чого вона отримала множинні травми тіла: черепно-мозкову травму з крововиливом в м`які тканини голови, перелом склепіння та основи черепу, забій головного мозку, множинні переломи кінцівок (стан після операції металоостеосинтезу), рани, синці тулуба та садна кінцівок.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в Ірпінській центральній міській лікарні.
Своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.
В судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, вказав, що він 13.09.2018 року, близько 22 год 00 хв, їхав на автомобілі марки «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю близько 60 км/год по вул. Університетська в м. Ірпіні Київської області. Було темно. На перехресті з вул. Мечнікова він побачивпотерпілу, яка переходила дорогу з права на ліво відносно напрямку його руху. Він намагався уникнути з нею зіткнення, але уникнути наїзду на неї не вдалось і він її збив. Потерпілу відразу відвезли у лікарню, де невдовзі від отриманих ушкоджень вона померла. Він на наступний день пропонував матеріальну допомогу родичам жінки, яку збив, але вони відмовились. Тому він 30.10.2019 р. направив гроші поштою на адресу потерпілої, але гроші повернулись.
Щиро розкаявся у скоєному, обіцяв більше такого не вчиняти, просив не позбавляти його волі.
В зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєнні злочину, визнанням обставин скоєння злочину, кваліфікації його дій та доказів, зібраних органом досудового розслідування, дослідження доказів було обмежено лише допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу і підтверджують наявність речових доказів та процесуальних витрат, а також доказів щодо заявленого позову.
Показання обвинуваченого в цій частині суд вважає правдивими і кладе їх в основу вироку, оскільки вони були надані ним добровільно, є послідовними і не суперечать, обставинам, зазначеним у обвинувальному акті.
Обираючи міру покарання, суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який відноситься до тяжких злочинів.
Як особа обвинувачений характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, намагався відшкодувати потерпілій шкоду, завдану внаслідок вчинення ним ДТП (що підтверджується фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта» (а.с. 125).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд знаходить: визнання своєї вини, щире каяття в скоєнні злочину, намагання відшкодувати шкоду потерпілій.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.
Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому можливо, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в розмірі санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, звільнити його від відбування покарання із випробуванням з наданням іспитового строку та покладенням на нього обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд також застосовує до ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.
Понесені по провадженню процесуальні витрати суд вважає за необхідне відшкодувати за рахунок обвинуваченого.
Крім того, в даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_10 було подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який вона мотивує тим, що 13.09.2018 р. внаслідок зазначеної вище ДТП з вини обвинуваченого її рідна сестра ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, від яких вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в Ірпінській центральній міській лікарні. В період з 13.09.2018 р. по 28.09.2018 р. лікарі намагалися врятувати життя її сестри, а вона для цього придбавала ліки та медичні вироби, на що витратила 85 035,24 грн.
Також вказує, що у зв?язку із вказаним вона зазнала моральної шкоди, яка полягала у тому, що вона протягом двох тижнів, коли лікарі намагались врятувати життя її сестри, не могла спати, оскільки відчувала муки від самої думки, що сестра знаходиться в край тяжкому, безпорадному стані, змушена терпіти біль і страждання. До того ж, сам факт смерті сестри, найближчої і найдорожчої людини, призвів до відчуття постійного болю, нервового переживання, безсоння, душевних страждань, що потягло за собою порушення нормального способу життя. Розмір моральної шкоди оцінила в 90 000,00 грн.
Просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь на відшкодування матеріальної шкоди 85 035,24 грн. і у відшкодування моральної шкоди 90 000,00 грн.
В судовому засіданні представник потерпілої підтримав позов, підтвердив зазначені в ньому обставини, просив його задовольнити.
Потерпіла в судове засідання не з?явилась, причини неявки суду не повідомила.
Обвинувачений визнав позов частково, вказував, що визнає позов в частині стягнення з нього на користь потерпілої на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 85 035,24 грн. та на відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн. В подальшому зазначив, що він має змогу та бажає відшкодувати потерпілій моральну шкоду в розмірі 55 000,00 грн. Відшкодування решти шкоди повинна провести ПрАТ «СК «Брокбізнес», в якій була застрахована його цивільна відповідальність на випадок ДТП.
Захисник притрималась такої ж позиції, у своєму відзиві на позов вказувала, що згідно з положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди потерпілій повинно здійснити ПрАТ «СК «Брокбізнес», як страховик цивільно-правової відповідальності ОСОБА_7 .
Представник третьої особи ПрАТ «СК «Брокбізнес», яку було залучено судом до розгляду справи, в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не повідомив, хоч належним чином був сповіщений про час та місце слухання справи.
Заслухавши доводи та заперечення учасників справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом вище, ОСОБА_7 13.09.2018 р. внаслідок порушення Правил дорожнього руху вчинив ДТП, здійснивши наїзд на пішохода ОСОБА_8 . Від отриманих при цьому тілесних ушкоджень вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в Ірпінській центральній міській лікарні.
Свирідова Людмила Тимофіївна є рідною сестрою ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження та свідоцтвом про одруження позивачки (а.с. 60-62). В період з 13.09.2018 р. по 28.09.2018 р. ОСОБА_8 лікувалась в Ірпінській центральній міській лікарні, а позивачка ОСОБА_10 для цього придбавала ліки та медичні вироби, на що витратила 85 035,24 грн., про що свідчать фіскальні чеки, рахунки-фактури та видаткові накладні (а.с. 64-77,81, 90-91).
Також судом встановлено, що ОСОБА_7 , як власником автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було застрахувано свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «СК «Брокбізнес», про що свідчить Поліс від 23.05.18 № АМ/4304789 (а.с. 109), згідно якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 200 000 грн., а за шкоду заподіяну майну 100 000 грн. з нульовою франшизою.
Після скоєння ДТП ОСОБА_7 в той же день, 13.09.2018 р., було повідомлено ПрАТ «СК «Брокбізнес» про подію, що має ознаки страхового випадку, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 110-113).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Статтею 24 цього Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Виходячи з приписів статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відмовляє у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) у разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому, суд враховує, що за загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).
З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р у справі №755/18006/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Отже, враховуючи встановлені судом обставини та наведене нормативне обґрунтування, те, що винним у вчиненні ДТП і завданні шкоди, пов`язаної з лікуванням ОСОБА_8 , є ОСОБА_7 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Брокбізнес», а трирічний строк звернення до страхової компанії із заявою про виплату відшкодування не закінчився, суд вважає що відшкодування завданої позивачці майнової шкоди внаслідок лікування її сестри, повинно здійснюватись в межах страхового ліміту за рахунок ПрАТ «СК «Брокбізнес».
Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 грошових коштів у відшкодування матеріальних витрат, пов?язаних із лікуванням ОСОБА_8 , тому суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.
Разом з цим, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Також відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Згідно з ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується:
1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);
2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;
3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;
4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;
5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.
Враховуючи наведене, позивачка ОСОБА_10 не має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її рідної сестри, за рахунок ПрАТ «СК «Брокбізнес», оскільки не є жодною з осіб, зазначених у вищенаведених нормах закону.
При цьому, її твердження у позовній заяві, що вона проживала однією сім?єю із сестрою, залишилось недоведеним в суді. Не надано також суду доказів того, що вона перебувала на утриманні своєї померлої сестри.
В той же час, згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав ту обставину, що ОСОБА_10 зазнала моральної шкоди внаслідок смерті її сестри ОСОБА_8 і не заперечував проти виплати у зв?язку з цим їй компенсації у розмірі 55 000,00 грн., суд стягує цю суму на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди.
Суд не знаходить підстав для стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 90 000,00 грн., оскільки вважає таку суму дещо завищеною, не підтвердженою жодними доказами по справі.
Суд також не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки судові втрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн., оскільки суду не надано доказів наявності таких витрат.
Керуючись ч. 2 ст. 286, ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 100, 373, 374 КПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 22, 24, 35, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
у х в а л и в:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 02 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання звільнити із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в 03 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 1, 2 ст. 76 КК України, зобов`язавши його:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 не обирається.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 4 576,00 грн. (Чотири тисячі п?ятсот сімдесят шість гривень 00 коп.).
Речовий доказ: автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити у розпорядженні ОСОБА_7 .
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , третя особа на стороні відповідача ПрАТ «СК «Брокбізнес», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 55 000,00 грн. (П?ятдесят п?ять тисяч гривень 00 коп.) у відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

На вирок до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги після залишення вироку без змін судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення буде вручено обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення буде надіслано учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1