Справа № 405/6349/19
1-кп/405/213/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький об`єднане кримінальне провадження, відомості в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2019 за № 0004150 та 15.12.2019 за № 0009328, у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, неодружений, не має на утриманні малолітніх та/чи неповнолітніх дітей, не працюючий, без місця реєстрації, фактично проживаючий за адресами: 1) АДРЕСА_1 , 2) АДРЕСА_2 , та раніше неодноразово судимого:
- 23.02.2011 Кіровським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 186, ст. 76, ст.75 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 28.05.2012 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. 03.07.2014 ухвалою Придніпровського районного суду Черкаської області звільнений від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014;
- 26.10.2016 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
- 12.01.2017 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
- 29.11.2017 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 317, ч.2 ст.190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 125 КК України з урахуванням ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 21.03.2018 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, 22.03.2018 звільнений по відбуттю строку покарання;
- 29.01.2020 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
за участю:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за наступних обставин:

01.06.2019 близько 16 год. 25 хв. ОСОБА_3 перебував за адресою: м.Кропивницький, вул. Пашутинська 69-В, поряд магазину «АТБ маркет», де помітив на паркувальному місці велосипед підлітковий «Vogue» моделі Т20-7261, чорного кольору та у останнього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно та цілеспрямовано з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особа, ОСОБА_3 підійшовши до вказаного велосипеду, шляхом вільного доступу викрав велосипед «Vogue» моделі Т20-7261, чорного кольору, вартість якого становить 2333,33 грн.
Заволодівши викраденим майном ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2333 гривні 33 копійки.

Крім того, 14.12.2019 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував на території ринку «Полтавський» за адресою: м. Кропивницький, вул. Полтавська, 81а, де помітив на столі торгівельного місця з продажу овочів, в якому здійснювала свою діяльність, ОСОБА_8 належний їй мобільний телефон «Samsung Galaxy J3 Gold» (SM-J320HZDDSEK). В цей час у ОСОБА_3 виник корисливий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно та цілеспрямовано з корисливих спонукань та переслідуючи мету особистої наживи, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені сторонніми особами, ОСОБА_3 , обійшов вказане торгівельне місце, та таємно зі столу викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy J3 Gold» (SM-J320HZDDSEK), об`ємом вбудованої пам`яті 8 ГБ, вартість якого складає 1669,83 грн.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник, викраденим майном, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 1669,83 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину (за двома епізодами), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акту та вироку суду, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, визнав цивільний позов повністю та пояснив, що він в один з днів червня 2019 року приблизно після обіду біля магазину АТБ, який розташований неподалік від центрального ринку в м. Кропивницький викрав велосипед чорного кольору, який належав потерпілому ОСОБА_7 , та після продав його на автовокзалі за одну тисячу гривень. Крім того, в один з днів грудня 2019 року приблизно в обід він проходив в м. Кропивницькому по вул. Полтавський біля ларька та помітив, що на столі торгового місця, від якого відійшов продавець, лежить телефон «Samsung Galaxy J3». Даний телефон він непомітно для інших викрав та продав на автовокзалі. Обвинувачений додав, що в період, коли він вчиняв дані злочини, йому ніде було жити та всі виручені кошти з проданого викраденого майна він витратив на їжу. Вказав на те, що при наявності можливості він відшкодує збитки завдані потерпілим.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що інші учасники також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали щодо речових доказів та процесуальних витрат, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у вироку суду, поза розумним сумнівом доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 за двома епізодами суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання за ч.2 ст.185 КК України, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, відповідно до довідки двічі (у 2002 та 2003 роках) знаходився на стаціонарному лікуванні в психіатрічні лікарні, в 2008 та 2010 роках знаходився на стаціонарному обстеженнів психіатрічні лікарні за направленням військомату з приводу іншого специфічного розладу поведінки (а.п. 194-200).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №256 відмічена аномалія характеру у вигляді іншого специфічного розладу особистості (згідно МКХ 10 F 60.8) не є проявом психічного захворювання і не впливає на його осудність. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №183 від 24.04.2020 комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_3 в момент вчинення правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Відмічена аномалія характеру у вигляді іншого специфічного (інфантильного) розладу особистості (згідно МКХ 10 F 60.8) не є проявом психічного захворювання і не впливає на його осудність. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує, може приймати участь у судових засіданнях.
Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленням жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, який маючи не зняті та/чи непогашені у встановленому законом порядку судимості, зокрема, і за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин, думку потерпілих, які просили у своїх заявах призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, яке за розміром наближене до середнього строку.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, враховуючи відсутність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.
Суд, враховуючи засади призначення покарання (ст.65 КК України), відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, вважає, що визначити остаточне покарання згідно ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_3 необхідно шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, та покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.01.2020.
До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який обвинувачений ОСОБА_3 визнав в повному обсязі.
Відповідно до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, шкода, заподіяна злочинними діями, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
У той же час, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі і стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім`ї або близьких родичів; у душевних стражданнях, які фізична особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням його майна.
З огляду на викладене вище, заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди заподіяної злочином в сумі 2333 грн. 33 коп. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. 00 коп., суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки повністю визнані обвинуваченим ОСОБА_3 і ґрунтується на вимогах закону, з яких випливає, що шкода, заподіяна злочинними діями обвинуваченого підлягає відшкодуванню останнім.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на суму 628 грн. 04 коп., пов`язані з залученням експерта для проведення в кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи № 697 від 09.08.2019, та витрати на суму 628 грн. 04 коп., пов`язані з залученням експерта для проведення в кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи №42 від 20.01.2020.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, та покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.01.2020 визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з 19 грудня 2019 року.
Обрати ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення в кримінальному провадженні судових товарознавчих експертиз №697 від 09.08.2019 та №42 від 20.01.2020 на загальну сумі 1256 (тисячу двісті п`ятдесят шість) гривні 08 копійок.
Речові докази:
експрес-накладну про отримання велосипеду та фотознімок, на якому зображено викрадене майно, - після набрання вироку законної сили зберігати при матеріалах кримінального провадження, які знаходяться в Кіровоградській місцевій прокуратурі;
картонну коробку від мобільного телефону «Samsung Galaxy J3 Gold» (SM-J320HZDDSEK), imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , яка відповідно до розписки передана на зберігання ОСОБА_8 , - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_8 .
Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 майнової та моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 2333 грн. 33 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_9