Справа № 161/4174/20 Провадження №11-сс/802/206/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчої - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою власника арештованого майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2020 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000250, внесеного до ЄРДР 21.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ

Слідча СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Луцької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_10 звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку 13.03.2020 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє клопотання мотивувала тим, що 20.01.2020 року до чергової частини Луцького ВП ГУНП у Волинській області надійшов рапорт старшого оперуповноваженого УНП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 про те, що оперативними працівниками УПН ГУНП у Волинській області, в рамках оперативно-розшукової справи, в ході проведення оперативно-технічних заходів встановлено, що гр. ОСОБА_12 причетний до незаконного придбання, перевезення та збуту психотропної речовини «амфетамін» на території м. Луцька Волинської області.

Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчої та накладено арешт на майно, виявлене та тимчасово вилучене 13.03.2020 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Нокіа», імей НОМЕР_1 із сім картою мобільного оператора «Лайф» з номером телефону НОМЕР_2 .
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно; з метою збереження речових доказів, проведення експертиз, а також достатність підстав вважати, що воно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст.98,167 КПК України.
Не погоджуючись із рішенням суду, власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2020 року та відмовити у задоволенні клопотання слідчої про накладення арешту на вилучене майно, оскільки вилучений мобільний телефон не має відношення до речових доказів у вказаному кримінальному провадження; у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на причетність його - ОСОБА_8 до протиправної діяльності.
Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2020 року, оскільки він пропущений з поважних причин.
У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_8 вказує, що причиною його пропуску, яку він просить розцінити як поважну, є те, що зі змістом оскаржуваної ухвали слідчого судді він був ознайомлений лише 30.03.2020 року із сайту Єдиного реєстру судових рішень; копія відповідної ухвали слідчого судді місцевим судом йому надіслана не була; для отримання копії самостійно, безпосередньо у Луцькому міськрайонному суді Волинської області, він був обмежений у зв`язку із запровадження карантинного порядку.
Суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2020 року пропущено апелянтом з поважних причин, а тому він підлягає до поновлення у відповідності до вимог п.4 ч.3 ст.399 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді - скасувати, думку прокурора та слідчого, які апеляцію заперечили та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000250 від 21.01.2020 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України (а.с.3).
Відповідно до протоколу обшуку від 13.03.2020 року встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.03.2020 року за участю понятих та безпосереднього власника помешкання, у якому було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 . Під час огляду вказано приміщення було виявлено мобільний телефон марки «Нокіа», імей НОМЕР_1 із сім картою мобільного оператора «Лайф» з номером телефону НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_8 (а.с.5-7).
Вилучені під час обшуку речі постановою слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області визнано речовими доказами (а.с.8).
Враховуючи достатні підстави вважати, що вилучені при проведенні обшуку від 13.03.2020 року речі в даному випадку можуть бути предметами кримінального правопорушення та містити на собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження в кримінальному провадженні, слідчою суддею вмотивовано задоволено клопотання про накладення арешту на речі, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Суд не вбачає підстав для скасування арешту та задоволення апеляційної скарги апелянта.
Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 404, 405 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу власника арештованого майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2020 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000250 від 21.01.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України - без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий / підпис/

Судді /підписи/