Номер провадження: 11-сс/813/809/20
Номер справи місцевого суду: 502/745/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 11.05.2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №120-0184 від 09.05.2020 року,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з базовою загально-середньою освітою, проживаючого у фактичних шлюбних стосунках, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з визначенням застави у розмірі 84080 грн., -

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 11.05.2020 рокубуло задоволено клопотання слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №120-0184 від 09.05.2020 року,та до підозрюваного ОСОБА_8 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 84080 грн., так як слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для забезпечення кримінального провадження.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати посилаючись на те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя не врахував, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України не доведені, підозрюваний не перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні, не має мете уникнути від кримінальної відповідальності, вину визнає та щиро кається, що вказує на відсутність у нього наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Суд не врахував, що підозрюваний характеризується позитивно, має місце проживання та реєстрацію, раніше не судимий, 10 років проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні сестру інваліда 3 групи та матір похилого віку, вирощує сільськогосподарську продукцію, яку продає на ринку.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с.) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя дотримався вищевикладених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185КК України, а саме у том, що 09.05.2020 р. близько 01:00 він за попередньою змовою із ОСОБА_8 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, під`їхали на автомобілі марки ВАЗ 2102 бежевого кольору, р.н. НОМЕР_1 до будинку АДРЕСА_2 , де в подальшому, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, які б могли помітити та запобігти їх злочинним намірам та діям, проникли через задню частину двору на територію вказаного домоволодіння, де підійшовши до огородженого сіткою загону, шляхом перекидання через сітку викрали дві вівці, які в подальшому помістили в багажне відділення вищевказаного автомобіля, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя мав підстави дійти до висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник не оспорює наявність в діях ОСОБА_8 обґрунтованої підозри.
Крім того, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, однак не доведено про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим, апеляційний суд, дослідивши надані до клопотання слідчого матеріали, вважає, що слідчий суддя безпідставно встановив доведеність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185КК України, за яке, в вразі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Однак, ні в клопотанні слідчого ні в ухвалі слідчого судді жодним чином не обґрунтувань, з посиланням на конкретні докази, про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що посилання слідчого судді на те, що вчинений злочин був заздалегідь спланований, а також на те, що у підозрюваного відсутні джерела доходу, не доводять про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Перевіривши клопотання та матеріали провадження, апеляційний судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, апеляційний суд вважає, що, в порушення положень ст.ст.183 ч. 4, 194 ч.1 п.3 КПК України, в клопотанні та в оскаржуваній ухваліне обґрунтована неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.
Зокрема, посилання сторони обвинувачення на відсутність у ОСОБА_8 міцних соціальних зав`язків також викликає у апеляційного суду певні сумніви.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, має місце проживання та реєстрацію, проживає у цивільному шлюбі, має сестру інваліда та матір похилого віку, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.
При цьому, з матеріалів кримінального провадженні вбачається, що підозрюваний погодився з обґрунтованістю своєї підозри саме за ч.3 ст.185 КПК України та вину визнав, що свідчить про його критичне ставлення до своїх дії та готовність нести відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що зазначені обставини значно зменшують існування встановленого ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 178, 194, 196 КПК України, апеляційний суд, з урахуванням наведених доказів та обставин, вважає можливим застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний час, який забезпечить запобігання встановленого ризику та належну поведінку підозрюваного.

При таких обставинах, у відповідності до вимог ст.ст.409-411 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Ухвала слідчого судді має бути скасована та винесена нова ухвала, якою у задоволенні клопотання слідчого має бути відмовлено, підозрюваному ОСОБА_8 має бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно вимог ст. 181 КПК України, так як апеляційний суд приходить до висновку, що він є достатнім для запобігання встановленого ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області від 11.05.2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №120-0184 від 09.05.2020 року,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , з визначенням застави у розмірі 84080 грн., - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №120-0184 від 09.05.2020 року,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,в період часу з 22:00 год. по 07:00 год. наступної доби.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , обов`язки передбачені п.п.1,2,3 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з Одеської області;

- повідомляти слідчого, прокурора і суд про зміну місця проживання;

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали до _08.07.2020 року включно.

Звільнити ОСОБА_8 з ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Надіслати копію ухвали для виконання начальнику Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеській області та до ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 25.05.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4