Справа: № 148/219/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -
ВСТАНОВИВ:
До Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що в ніч на 07.02.2020 невідома особа шляхом підбору ключа з автомобіля ВАЗ 210430-20, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснила крадіжку акумуляторної батареї ОМЕГА ємкістю 62 А та касетної магнітоли, марка якої не відома.
До ЄРДР внесено відомості за № 0000057 від 07.02.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування під час огляду на місці події автомобіля марки «ВАЗ 210430-20», держаний номерний НОМЕР_1 , зеленого кольору, поруч виявлено два сліди взуття, які в подальшому зафіксовано за допомогою фотографування.
Постановою слідчого від 07.02.2020, вказані сліди, визнано речовими доказами, які приєднано до кримінального провадження.
На думку слідчого на зазначені сліди поширюється правовий режим тимчасово вилученого майна, у зв`язку з чим, з метою встановлення обставин вчинення злочину і забезпечення належного досудового розслідування на нього слід накласти арешт.
Слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, заявлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі.
Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання і кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Неявка сторін кримінального провадження у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду даного клопотання.

В зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі частини 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити зокрема застосувавши заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на

два сліди відбитків взуття, оскільки вказане майно є речовим доказом, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні і проведення належного досудового розслідування.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт у вигляді заборони використання і розпорядження надва сліди відбитків взуття зафіксовано за допомогою фотографування, вилучені 07.02.2020 під час огляду на місці події автомобіля марки «ВАЗ 210430-20», держаний номерний НОМЕР_1 .

Визначити строк дії ухвали щодо зберігання вказаного майна до вирішення питання в порядку визначеному КПК України.
Виконання ухвали доручити слідчому Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_3 .
Роз`яснити, що власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту.
Ухвала слідчого судді щодо накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1