КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/3142/19 Провадження № 11-кп/824/1073/2020 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0008168 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю прокурораОСОБА_8 ,
обвинуваченогоОСОБА_6 ,
захисникаОСОБА_9 ,
потерпілогоОСОБА_10 ,
представника потерпілогоОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0008168 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору - скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0008168 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору.

Прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що колегія суддів в оскаржуваній ухвалі вказує на недотримання прокурором вимог закону при складанні та врученні обвинувального акта та зазначає, що прокурором, в порушення вимог ст.293 КПК України не виконано свій обов`язок по наданню копії обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваним та захиснику, а також не отримав відповідні розписки від них.
Апелянт звертає увагу суду на те, що обвинувальний акт повертається судом прокурору повторно. При цьому, обвинувальний акт з реєстром досудового розслідування та копією цивільного позову вже вручався кожному з підозрюваних та захиснику.
Крім того, прокурор зазначає, що підозрювані та захисник ігнорують законні вимоги прокурора та слідчого, такі як телефонні виклики та поштові повідомлення і не з`являються для отримання копій обвинувального акта та вказує, що на адреси проживання та реєстрації підозрюваних і захисника скеровано повістки про явку до прокурора для отримання обвинувального акта, а також на їх адреси направлено копії обвинувальних актів з реєстрами матеріалів досудового розслідування та копіями цивільного позову. До суду разом з обвинувальним актом надано копії всіх поштових квитанцій.
Апелянт зазначає, що на думку суду першої інстанції вказаний обвинувальний акт, з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України, позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду щодо обвинувачених через суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення, а саме: у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення вказано, що ОСОБА_7 , діючи на власний розсуд, маючи умисел на вбивство ОСОБА_10 , наніс останньому три удари ножем в область грудної клітини. При цьому, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 зазначається, що останній наніс ОСОБА_10 три удари ножем в область тулуба.
Прокурор вказує, що зазначена судом обставина неконкретності формулювання обвинувачення є безпідставною, оскільки у висновку судово-медичної експертизи №2216/Е, зміст якого наведений у обвинувальному акті, чітко вказано точну локалізацію проникаючих колото-різаних поранень.
Крім того, як зазначає прокурор у апеляційній скарзі, суд першої інстанції вказує на те, що в порушення вимог ч. 2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить номерів та найменувань окремих слідчих дій, проведених під час досудового розслідування, а також часу їх проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; види заходу забезпечення кримінального провадження та дату і строки його застосування.
Прокурор вказує, що у підготовчому провадженні не вирішуються питання про доведеність вини обвинуваченого та не перевіряються процесуальні рішення, які були прийняті під час досудового розслідування, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Таким чином, як зазначає прокурор, суд у підготовчому судовому засіданні розглядав кримінальне провадження по суті, що є істотним порушенням кримінально процесуального закону, а саме порушення вимог ст. 314 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта вмотивована тим, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Суд першої інстанції вказує на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що у свою чергу позбавляє колегію суддів можливості визначити межі судового розгляду щодо обвинуваченого з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України. Суд зазначає, що виклад фактичних обставин злочину не відповідає формулюванню обвинувачення ОСОБА_7 . Крім того, в обвинувальному акті всупереч п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України відсутні ім`я та по батькові прокурора. Колегією суддів першої інстанції, також зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить усіх передбачених законом відомостей. Однією із підстав повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції вказує також відсутність в матеріалах долучених до нього підтверджень про отримання обвинуваченими та захисником копій обвинувального акту, копій реєстрів матеріалів досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам закону.
Положеннями ч. 4 ст. 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті, перелік яких є вичерпним.
Зокрема, обвинувальний акт, згідно п. 5 ч. 2 вказаної норми закону, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
На думку суду першої інстанції, дана вимога закону органом досудового розслідування в повному обсязі не виконана.
З таким висновком погоджується колегія суддів.
Так, із обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він «своїми умисними діями, які виразилися у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, вчиненому на замовлення групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 121 КК України». Відповідно до формулювання обвинувачення ОСОБА_6 вчиняв злочин в групі з ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_7 , обвинувачується у тому, що «своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на умисне вбивство, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України».
В той же час, орган досудового розслідування в обвинувальному акті вказує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 домовились між собою, про нанесення ОСОБА_7 . ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.
Крім того, як вбачається з обвинувального акта, в ньому зазначається: « ОСОБА_12 голосом подав сигнал ОСОБА_13 і останній, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, тримаючи в руці заздалегідь приготовлений ніж, схопив однією рукою потерпілого ОСОБА_10 за плече з-заду, тим самим зупинив його. ОСОБА_10 розвернувся обличчям до ОСОБА_7 і останній усвідомлюючи, що ОСОБА_10 його побачив та в подальшому зможе впізнати , як особу, яка вчинила відносно нього злочин, злякався та, діючи на власний розсуд, наніс останньому три удари ножем в область тулуба, в результаті яких ОСОБА_10 отримав проникаючі, колото-різані поранення тулуба з ушкодженням внутрішніх органів».
Відповідно до правової кваліфікації ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, що не узгоджується із викладеним формулюванням обвинувачення.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є правильним, тому судом було прийнято обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акта прокурору.
В той же час, колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо відсутності в обвинувальному акті ім`я та по батькові прокурора, оскільки такі відомості зазначені на першій сторінці обвинувального акта.
Також колегія суддів вважає необґрунтованими посилання суду на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить усіх передбачених законом відомостей, відсутність в матеріалах долучених до нього підтверджень про отримання обвинуваченими та захисником копій обвинувального акту, копій реєстрів матеріалів досудового розслідування та неточність у місці заподіяння ударів ножем, а саме «в ділянку грудної клітки» та «в ділянку тулуба», як на підстави повернення обвинувального акта прокурору, оскільки такі недоліки не чинять перешкод для призначення справи до розгляду тасамі по собі не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про відповідність обвинувального акта усім вимогам ст. 291 КПК України і відсутність у суду підстав про його повернення прокурору для усунення недоліків, не ґрунтуються на законі і не відповідають даним обвинувального акта.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
УхвалуДніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0008168 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4