В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0001977 від 24.04.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15.02.2008 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 304, ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на чотири роки;

2) 18.10.2011 Бориспільським міським судом Київської області за ст. 391, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на один рік два місяці. Звільнений 31.05.2012 по відбуттю строку покарання;

3) 21.05.2013 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки;

4) 14.09.2018 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6.05.2000 № 770 (далі по тексту Перелік), тобто і методону (фенадону), включеного до списку № 2 таблиці № 2 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону. Таким чином, Закон допускає наступні випадки законного обігу наркотичних засобів, включених до таблиці 2 Переліку:
- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці 1 Переліку, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.15 Закону);
- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону);
- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.20 Закону).
Однак, 24.04.2018 приблизно о 10.20 год. ОСОБА_3 проходив неподалік дитячого майданчика, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. В. Симоненка 14, де біля дерев`яної лавки незаконно придбав - знайшов на землі два згортки, один з яких був із фольги, а інший обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, в яких знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору. Так як ОСОБА_3 неодноразово вживав наркотичні засоби, по кольору останній зрозумів, що вказана порошкоподібна речовина білого кольору є наркотичним засобом метадон, а тому знайдені два згортки з білою порошкоподібною речовиною метадон, поклав до власної сумки, яка знаходилась на поясі в останнього, та залишив зберігати для власного вживання, без мети збуту.
Так, 24.04.2018 приблизно о 10.30 год., ОСОБА_3 , знаходячись неподалік дитячого майданчика за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. В. Симоненка 14, був зупинений працівниками поліції для перевірки на наявність заборонених в обігу речей. У подальшому, в ході проведення особистого обшуку, у присутності понятих у ОСОБА_3 , а саме в сумці, яка знаходилась на поясі в останнього, було виявлено та вилучено два згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору, один з яких був із фольги, а інший обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, а саме наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою в речовинах відповідно 0,034 г та 0,088 г, загальною масою в речовинах 0,122 г, яку ОСОБА_3 , незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, як у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, дав покази, підтвердив обставини їх вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема часу, місця та способу, розкаявся у вчиненому.
Так, указав, що дійсно він 24.04.2018 приблизно о 10.20 год. перебуваючи на дерев`яної лавці, неподалік дитячого майданчика, який розташований неподалік будинку 14 по вул. В. Симоненка навпроти кута паркану Державної установи «Білоцерківська виправна колонії № 35» Міністерство юстиції України в м. Біла Церква, Київської області, знайшов у піску згорток фольги, в якому достеменно був переконаний, що зберігається заборонена речовина, в цей час до нього зі спини підійшов працівник колонії та викликав працівників поліції. Під час очікування працівників поліції, ОСОБА_3 поклав знайдений згорток до своєї сумки, з якої по приїзду працівники поліції у присутності двох понятих, вилучили згорток фольги, в якому знаходився, ще один, в яких перебувала речовина білого кольору. Просив призначити йому мінімальний строк покарання.
Вказані показання обвинуваченого суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Отже ними у повній мірі підтверджуються обставини, які підлягають доказуванню згідно ч. 1 ст. 91 КПК України, як-то: час, місце та спосіб учинення.
З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_6 показав, що 24.04.2018 приблизно у період часу з 10.00 год. по 11.00 год., неподалік паркану, а саме маскувальної сітки 1-ї дільниці охоронювальної зони Державної установи «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерство юстиції України, де на відстані 30 метрів, побачив незнайому особу, як потім стало відомо ОСОБА_3 , який рухався в напрямку установи та у руках якого був згорток фольги, який останній поклав собі в сумку, коли побачив свідка.

Враховуючи наявну оперативну інформацію, яку мав свідок ОСОБА_6 про можливе надходження на територію виправної колонії наркотичних засобів, останній перебуваючи у форменому одязі, підбіг до ОСОБА_3 та викликав працівників поліції для з`ясування наявності заборонених предметів та речей у останнього.

Після приїзду СОГ був проведений огляд ОСОБА_3 в присутності двох понятих, в ході якого в сумки останнього було виявлено та вилучено згорток з кристалоподібною речовиною.

Допитаний в судовому засіданні у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_7 показав, що на весні 2018 року приблизно у період часу з 11.00 год. по 12.00 год. він був запрошений працівниками поліції в якості понятого при затриманні ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , неподолік Державної установи «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерство юстиції України. Під час проведеного огляду ОСОБА_3 у останнього було виявлено та вилучено порошкоподібну речовину, слідча дія фіксувалась за допомогою відеокамери. Винагороду за участь у слідчої дії, свідок ніякої від працівників поліції не отримував.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідка ОСОБА_8 , зазначеного у реєстрі досудових матеріалів, яке ухвалою суду, постановлено у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задоволено.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та компакт диску з відеозаписом проведеної дії від 24.04.2018 слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 в присутності двох понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , фактично був затриманий ОСОБА_3 24.04.2018 о 10.30год. В ході затримання у останнього було виявлено та вилучено два згортка з білою порошкоподібною речовиною.

Зазначена слідча дія зафіксована на носії інформації. Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено.

Відповідно до постанови про звільнення особи від 24.04.2018 вбачається, що ОСОБА_3 24.04.2018 о 15.30 год. був звільнений.

У такому руслі суд сприймає дані протоколу затримання обвинуваченого від 24.04.2018, підстав для визнання його недопустимим доказом, суд не знаходить, так як на момент слідчої дії у вигляді затримання, обвинуваченого ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та оцінювати цю слідчу дію через призму законності проведення обшуку затриманого, суд сприймає її відповідно до вимог частини 3 вищевказаної норми, яка указує, що уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснювати обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу, а у цій ситуації, такі передумови були дійсними, сам протокол наявний.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у своїй постанові від 08.02.2018 у справі № 754/5978/16-к.

Згідно з висновком експерта № 11-2/2870 від 29.05.2018 встановлено, що у наданих на дослідження порошкоподібних речовинах білого кольору масою 0,431 г. та 0,491 г. виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено та сильнодіючий лікарський засіб.

У наданих на дослідження порошкоподібних речовинах білого кольору виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), та сильнодіючий лікарський засіб, дифенгідрамін (димедрол). Маса метадону (фенадону) в речовинах відповідно становить 0,034 г. та 0,088 г. Маса дифенгідраміну (димедролу) в речовинах відповідно становить 0,155 г. та 0,182 г. Загальна маса метадону (фенадону) в речовинах складає 0,122 г. Загальна маса дифенгідраміну (димедролу) в речовинах складає 0,337 г.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експерті, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Сам висновок відповідає вимога статей 101-102 КПК України.

З протоколу огляду предметів з фототаблицею, складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_10 з 12.25 год. по 13.00 год. 11.06.2018 вбачається, що в середині поліетиленового пакету з написами «МВС Експертна служба Київський НДЕКЦ 0007435» наявні згортки з фольги з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору.

Наявна ж у справі постанова від 11.06.2018 про визнання вказаних предметів речовими доказами підтверджує факт набуття ними відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.

Так, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки останній вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає визнання вини.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано як рецидив злочинів.
Також суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, не мав корисного мотиву; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, на теперішній час відбуває покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2018, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Крім цього суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме той факт, що на теперішній час в умовах СІЗО займається корисною працею, що може свідчити про намагання обвинуваченого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення.
На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.
Відповідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2018, ОСОБА_3 був визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців.
Враховуючи, що даний злочин ОСОБА_3 вчинив до ухвалення вищевказаного вироку, у зв`язку з чим необхідно ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю злочинів у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2018та покаранням за даним вироком, а строк відбуття покарання по даному вироку рахувати з дня затримання ОСОБА_3 за попереднім вироком з 12.06.2018.

У зв`язку з чим, суд вважає необхідним зарахувати в строк відбування покарання час тримання під вартою, виходячи із правил зарахування строку досудового заключення, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку: день за день.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів, а також відповідатиме цілям та меті покарання.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Крім цього суд вважає за можливе не обирати запобіжний захід обвинуваченому, оскільки ОСОБА_3 вже засуджений до позбавлення волі та відбуває покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2018.
Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі відсутній.
Керуючись статтями 368, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначеного за даним вироком та вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2018, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 12.06.2018.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком, з 12.06.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 КК України.

Речовий доказ по справі, який зберігається в камері зберігання речових доказів Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за квитанцією № 740/6-2018 від 11.06.2018 - знищити після вступу вироку в законну силу.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у розмірі 1144грн. (одна тисяча сто сорок чотири гривні).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1