У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, раніше судимого:
- 09 квітня 2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 07 вересня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання зараховано призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України та остаточно призначено до відбуття покарання - 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У строк покарання, призначеного ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, зараховане покарання, відбуте за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року.

Суд у вироку визнав доведеним, що 26 вересня 2013 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_5 , маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з корисливих спонукань, проникли до кв. АДРЕСА_2 , звідки повторно, умисно, викрали гроші в сумі 1000 грн., 100 доларів США, що еквівалентно 7,993 грн. за долар, на загальну суму 799,30 грн., золоті сережки, вагою 0,71 гр., загальною вартістю 369,20 грн., банківську карту «Сбербанк Росія», з якої зняли кошти в сумі 1738 грн., належні потерпілому ОСОБА_7 .
Викрадене ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, витратили на власні потреби.

Не оспорюючи фактичні обставини провадження, юридичну кваліфікацію дій та призначене судом покарання, обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції змінити в частині застосування до нього положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку того, що злочин ним вчинено 26 вересня 2013 року і 17 травня 2019 року його було етаповано до Державної установи «Київський слідчий ізолятор», де він наразі і перебуває.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечення прокурора щодо вимог, викладених в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК Українивирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції за обставин, наведених у вироку, про доведеність винуватості ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому ніким із учасників судового провадження не оспорюється, а тому колегія суддів, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильного висновку в цій частині, не переглядає його відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Покарання ОСОБА_5 призначено у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України і в апеляційній скарзі обвинуваченого не заперечується.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, про зарахування йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

З матеріалів даного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, - 26 вересня 2013 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2019 року ОСОБА_5 переведений з Державної установи «Покровська виправна колонія № 17» до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002970 від 20 червня 2014 року, куди і прибув 22 травня 2019 року (а. с. 26).
Тобто, ОСОБА_5 , з 22 травня 2019 року в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» перебуває як особа, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді даного кримінального провадження.

Відповідно до п. 104 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» в розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, колегія суддів, беручи до уваги, що ОСОБА_5 вчинив злочин 26 вересня 2013 року, 22 травня 2019 року переведений з Державної установи «Покровська виправна колонія № 17» до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002970 від 20 червня 2014 року та у судовому розгляді даного кримінального провадження, де і утримується, як після ухвалення вироку стосовно нього Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 19 грудня 2019 року, так і на час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, з огляду на положення ч. 1 ст. 5 КК України, вважає за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому строк його попереднього ув`язнення, а саме: з 22 травня 2019 року по 19 грудня 2019 року, тобто до дня постановлення вироку Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, та з 20 грудня 2019 року по 12 березня 2020 року - включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За наведеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2019 року - зміні.

Оскільки за даним вироком, у строк відбування покарання судом першої інстанції зараховано відбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Білоцерківсього міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року, в тому числі і строк попереднього ув`язнення з 28 травня по 06 вересня 2016 року, включно, та за ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2017 року з 07 вересня по 07 жовтня 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в залі суду апеляційної інстанції, як такий, що відбув призначене йому покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0002970 від 20 червня 2014 року стосовно ОСОБА_5 змінити.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 22 травня 2019 року до дня постановлення вироку Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 19 грудня 2019 року та з 20 грудня 2019 року по 12 березня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти негайно як такого, що повністю відбув покарання, призначене вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2019 року.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3