В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі колегії суддів : головуючої судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4

з участю : прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників: адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, що внесено в єдиний реєстр досудових розслідувань 15.01.2013р. за № 0000016 про обвинувачення: -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Флорешти, Молдови, гр. України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.307; ч.2 ст.28, ч.3 ст.305; ч.2 ст.28, ч.2 ст.311; ч.2 ст.311; ч.1 ст. 313; ч 2 ст. 313 КК України ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Рівне, гр. України, з вищою освітою, незаміжньої, непрацюючої, раніше не судимої, проживаюча: АДРЕСА_2 в скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.305; ч.2 ст.28, ч.2 ст.311; ч.2 ст.313; ч.2 ст.311; ч.1 ст.309 КК України ;

Ухвалою суду від 15.05.2019р. змінено прізвище обвинуваченої ОСОБА_13 на - ОСОБА_9 у зв`язку з укладенням шлюбу і зміною прізвища. Враховуючи дану обставину, обвинувачену ОСОБА_13 іменувати ОСОБА_9 .

Про обвинувачення : ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Здовбиця Здолбунівського району, гр. України, з вищою освітою, заміжньої, непрацюючої, раніше не судимої, проживаючої: АДРЕСА_3 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.305; ч.2 ст.28, ч.2 ст.311 ; ч.2 ст.311; ч.1 ст.317 КК України , -

в с т а н о в и в:

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з метою організації та постійного незаконного виготовлення психотропних речовин, достовірно знаючи порядок проходження митного контролю, домовилися про переміщення прекурсорів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. З даною метою, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в м. Рівне, використовуючи sim карту оператора стільникового зв`язку «vodafon з номером НОМЕР_1 , шляхом постійних телефонних розмов ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вказані вище три особи домовилися з перебуваючим в Італійській Республіці громадянином даної держави ОСОБА_14 про те, що останній в період з приблизно з 05.01.2013 року до 12.01.2013 року у невстановленому слідством місці та у невстановленої слідством особи придбає прекурсор псевдоефедрин передасть його, приховавши в картонній коробці серед продуктів харчування зазначеним особам, адресувавши його в посилці на ім`я ОСОБА_8 .

На виконання вказаної домовленості, з метою переміщення вказаного прекурсору через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, ОСОБА_15 придбав за межами України та приховав таблетки в кількості 691 штук, які містять псевдоефедрин загальною масою нетто 33,95 гр., в м`яку іграшку, яку в свою чергу, помістив разом з іншими предметами в картонну коробку. Вказану посилку 13.01.2013 року останній відправив з м. Віченца Італійської Республіки в Україну мікроавтобусом марки «Фольксваген LT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , не повідомивши їм про її вміст.

13.01.2013 року ОСОБА_16 та ОСОБА_17 разом з переданою для ОСОБА_8 посилкою, на вказаному автомобілі виїхали в м. Віченца Італійської Республіки та 14.01.2013 року перетнули митний кордон України на виїзд в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Тиса» Чопської митниці.

14.01.2013 року ОСОБА_16 та ОСОБА_17 прибули з міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Тиса» Чопської митниці в будинок АДРЕСА_4 та розвантажили посилки, які доставили з Італійської Республіки , в тому числі адресовану ОСОБА_8 .

Відразу після отримання посилки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 затримані співробітниками СБ України в Рівненській області біля будинку АДРЕСА_4 , разом із вказаною посилкою, в якій виявлено приховані ОСОБА_15 таблетки в кількості 691 штук, які містять прекурсор - псевдоефедрин загальною масою нетто 33,95 гр., що становить особливо великий розмір.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю прекурсорів, в особливо великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст.28, ч. 3 ст. 305 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, з метою організації та постійного незаконного виготовлення психотропних речовин, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини, прекурсори» від 15.02.1995 року та «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМ України від 06.05.2000 року, реалізували свій злочинний умисел на незаконне придбання, пересилання по території України та зберігання прекурсорів з метою виготовлення психотропних речовин шляхом постійних телефонних розмов ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вказані вище три особи домовилися з перебуваючим в Італійській Республіці громадянином даної держави ОСОБА_14 про те, що останній в період з приблизно з 05.01.2013 року до 12.01.2013 року у невстановленому слідством місці та у невстановленої слідством особи придбає прекурсор псевдоефедрин і передасть його, приховавши в картонній коробці серед продуктів харчування зазначеним особам, адресувавши його в посилці на ім`я ОСОБА_8 . На виконання вказаної домовленості, з метою переміщення вказаного прекурсору через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, ОСОБА_15 придбав за межами України та приховав таблетки в кількості 691 штук, які містять псевдоефедрин загальною масою нетто 33,95 гр., в м`яку іграшку, яку в свою чергу, помістив разом з іншими предметами в картонну коробку. Вказану посилку 13.01.2013 року останній відправив з міста Віченца Італійської Республіки в Україну мікроавтобусом марки «Фольксваген LT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадян України ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , не повідомивши їм про її вміст.

13.01.2013 року ОСОБА_16 та ОСОБА_17 разом з переданою для ОСОБА_18 посилкою, на вказаному автомобілі виїхали в м. Віченца Італійської Республіки та 14.01.2013 року перетнули митний кордон України на виїзд в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Тиса» Чопської митниці.

14.01.2013 року ОСОБА_16 та ОСОБА_17 прибули з міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Тиса» Чопської митниці в будинок АДРЕСА_4 та розвантажили посилки, які доставили з Італійської Республіки , в тому числі адресовану ОСОБА_8 .

Відразу після отримання посилки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 затримані співробітниками СБ України в Рівненській області біля будинку АДРЕСА_4 , разом із вказаною посилкою, в якій виявлено приховані ОСОБА_15 таблетки в кількості 691 штук, які містять прекурсор - псевдоефедрин загальною масою нетто 33,95 гр., що становить особливо великий розмір.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні прекурсорів в особливо великих розмірах з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, вчинених за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

В період з 2012р. та до 15.01.2013р. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, у невстановленому місці та у невстановлений час придбав для себе спеціальне обладнання для виготовлення психотропних речовин - метамфетаміну (первітину), а саме: цоколь від електролампочки розжарювання (стандартна скляна колба) із прозорого скла, каністру із полімерного матеріалу білого кольору ємністю 5 кубічних дециметрі, банку циліндричної форми із прозорого безбарвного скла номінальною ємністю 0,5 дециметрів кубічних, вісім баночок циліндричної форми із прозорого скла коричневого кольору з етикетками «йоду розчин спиртовий…», які використовувалися в якості основного (типу «реактор») лабораторного обладнання у процесі виготовлення (виготовлення та виділення (очищення) готової форми психотропної речовини метамфетаміну), яке незаконно зберігав по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Продовжуючи дії на придбання додаткового обладнання, що містить одне ціле, ОСОБА_7 з 08.01.2013 року та до 15.01.2013 року, незаконно, у невстановленому місці, та у невстановлений час, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, придбав для себе додаткове спеціальне обладнання для виготовлення психотропних речовин - метамфетаміну (первітину), а саме: конічну плоскодонну колбу з прозорого безбарвного термостійкого скла, зворотній шариковий холодильник, в задній частині якого встановлений кустарно виготовлений перехідник для під`єднання шлангу, а до охолоджувальної сорочки холодильника під`єднані два шланги із прозорого еластичного полімерного матеріалу, гумовий корок чорного кольору з наявним по центру наскрізним отвором, в який встановлена скляна трубочка з насадкою для під`єднання шлангу, пакетик з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, в якому міститься речовина темно-червоного кольору у порошкоподібному стані, які згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС в Рівненській області № 46 від 21.02.2013р., мають спеціальне хіміко-технологічне призначення (можуть служити обладнанням або його частинами для використання при проведенні операцій, в результаті яких відбувається перетворення прекурсорів (наприклад псевдоефедрину) на готові до використання форми психотропних речовин (метамфетаміну), відмірювання певних кількостей (об`ємів) рідин, їх змішування для проведення хімічних реакцій, проведення хімічних реакцій, виділення (екстракція) певних продуктів таких реакцій, тощо, що знаходилось в сумці, яку приблизно 08.01.2013р. передав на зберігання ОСОБА_8 за місцем її реєстрації АДРЕСА_2 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в незаконному придбанні, зберіганні обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вчинили злочин передбачений ч. 2 ст. 313 КК України.

ОСОБА_7 протягом 2012 року та до 15.01.2013 року, в невстановлений слідством незаконно, невстановленим слідством способом, придбав з метою збуту психотропну речовину метамфетамін (первітин), який зберігав з метою збуту по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в кімнаті. Під час досудового слідства в результаті проведення обшуку за вказаною вище адресою в ОСОБА_7 були виявлені та вилучені чотири пакетики із безбарвного полімерного матеріалу з порошкоподібною речовиною білого кольору, прямокутний клаптик фольги, дві упаковки фасувальних поліетиленових пакетиків.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області вилучена порошкоподібна речовина білого кольору, яка містилася в чотирьох пакетиках з полімерного матеріалу, в своєму складі містить психотропну речовину метамфетамін (первітин) масою 0,1531 грам, а на фрагменті алюмінієвої фольги у вигляді смуги містяться нашарування порошкоподібної речовини білого кольору, яка в своєму складі містить психотропну речовину метамфетамін (первітин).

Відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМ України від 06 травня 2000 року №770 метамфенамін (первітин) є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин з метою збуту, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.307 КК України.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, протягом 2012 року та до 16.01.2013 року незаконно, невстановленими слідством час та спосіб, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року; та « Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року, придбали, перевезли для виготовлення психотропних речовин метамфетаміну (первітину) дві скляні баночки з рідиною жовтого кольору, яка є прекурсором соляною кислотою об`ємом 5,4 мл., в перерахунку на концентровану соляну кислоту, яку незаконно зберігали за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Крім того, ОСОБА_7 , в період з 08.01.2013 року до 15.01.2013 року, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, частину раніше придбаного прекурсору соляної кислоти з масовою концентрацією 30,14% об`ємом 2,89 кубічних сантиметрів (в перерахунку на концентровану), яка зберігалась в каністрі ємністю 5 кубічних дециметрів, для виготовлення психотропної речовини метамфетаміну (первітину) ОСОБА_7 перевіз за місцем реєстрації ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 .

В період з 2012р. та до 15.01.2013р. ОСОБА_7 , незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, у невстановленому місці та у невстановлений час придбав для себе спеціальне обладнання для виготовлення психотропних речовин - метамфетаміну (первітину), а саме: цоколь від електролампочки розжарювання (стандартна скляна колба) із прозорого скла, каністру із полімерного матеріалу білого кольору ємністю 5 кубічних дециметрі, банку циліндричної форми із прозорого безбарвного скла номінальною ємністю 0,5 дециметрів кубічних, вісім баночок циліндричної форми із прозорого скла коричневого кольору з етикетками «йоду розчин спиртовий…», які використовувалися в якості основного (типу «реактор») лабораторного обладнання у процесі виготовлення (виготовлення та виділення (очищення) готової форми психотропної речовини метамфетаміну), яке незаконно зберігав по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Продовжуючи дії на придбання додаткового обладнання, що містить одне ціле, ОСОБА_7 з 08.01.2013 року та до 15.01.2013 року, незаконно, у невстановленому місці, та у невстановлений час, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, придбав для себе додаткове спеціальне обладнання для виготовлення психотропних речовин - метамфетаміну (первітину), а саме: конічну плоскодонну колбу з прозорого безбарвного термостійкого скла, зворотній шариковий холодильник, в задній частині якого встановлений кустарно виготовлений перехідник для під`єднання шлангу, а до охолоджувальної сорочки холодильника під`єднані два шланги із прозорого еластичного полімерного матеріалу, гумовий корок чорного кольору з наявним по центру наскрізним отвором, в який встановлена скляна трубочка з насадкою для під`єднання шлангу, пакетик з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, в якому міститься речовина темно-червоного кольору у порошкоподібному стані, які згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС в Рівненській області № 46 від 21.02.2013р., мають спеціальне хіміко-технологічне призначення (можуть служити обладнанням або його частинами для використання при проведенні операцій, в результаті яких відбувається перетворення прекурсорів (наприклад псевдоефедрину) на готові до використання форми психотропних речовин (метамфетаміну), відмірювання певних кількостей (об`ємів) рідин, їх змішування для проведення хімічних реакцій, проведення хімічних реакцій, виділення (екстракція) певних продуктів таких реакцій, тощо, що знаходилось в сумці, яку приблизно 08.01.2013р. передав на зберігання ОСОБА_8 за місцем її реєстрації АДРЕСА_2 .

ОСОБА_7 протягом 2012 року та до 15.01.2013 року, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, придбав у невстановленої особи та в невстановлений час психотропну речовину метамфетамін (первітин) масою нетто 0,1531 гр., згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області, який зберігав без мети збуту по місцю свого проживання у квартирі АДРЕСА_6 .

ОСОБА_7 , протягом 2012 року та до 15.01.2013 року, незаконно, у невстановлений час та в невстановленому місці, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, придбав та перевіз для виготовлення психотропних речовин метамфетаміну (первітину) одну таблетку білого кольору, яка містить прекурсор псевдоефедрин масою нетто 0,05 гр., а також соляну кислоту яка в своєму складі містить прекурсор - з масовою концентрацією 16,47 % об`ємом (в перерахунку на концентровану) 51,97 кубічних сантиметра, які незаконно зберігав по АДРЕСА_1 .

Окрім того, ОСОБА_7 протягом 2012 року та до 15.01.2013 року, незаконно, у невстановлений час та в невстановленому місці, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року,та «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ від 06.05.2000 року, придбав спеціальне обладнання для виготовлення психотропних речовин метамфетаміну (первітину), а саме: цоколь від електролампочки розжарювання (стандартна скляна колба) із прозорого скла, на зовнішній поверхні якого наявні нашарування чорної речовини у вигляді кіптяви, на внутрішній сліди нашарування речовини коричневого кольору, каністра із полімерного матеріалубілого кольору ємністю 5 дм 3 з прозорою рідиною світло жовтого кольору, банка циліндричної форми із прозорого безбарвного скла номінальною ємністю 0, 5 дм з речовиною темно червоного кольору у порошкоподібному стані, вісім баночок циліндричної форми із прозорого скла коричневого кольору з етикетками «Йоду розчин спиртовий…», в семи з яких міститься рідина темно коричневого кольору, які використовувались в якості основного (типу «реактор») лабораторного обладнання у процесі виготовлення (виготовлення та виділення (очищення)) готової форми) психотропної речовини (метамфетаміну), яке незаконно зберігав по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в кімнаті.

15.01.2013р. в ході обшуку затриманої ОСОБА_8 в боковій кишені її сумки виявлено та вилучено речовину рослинного походження в паперовому згортку. Вказана вище речовина рослинного походження, згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області № 134 від 14.03.2013р. є наркотичним засобом канабісом масою 3,495 гр.

Окрім того, в період часу 2012 року до 16.01.2013 року, ОСОБА_9 , в невстановлений слідством час, надавала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 квартиру, яка належить її батькам та до якої вона мала доступ, за адресою : АДРЕСА_5 , для незаконного вживання, виготовлення психотропних речовин.

Крім того, в період часу 2012 року до 16.01.2013 року, ОСОБА_9 , в невстановлений слідством час, придбала, зберігала психотропні речовини метамфетамін

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованих злочинів визнав частково. Показав, що він знайомий з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і перебуває з ними у товариських відносинах. В середині січня 2013 року від працівників СБУ у Рівненській області дізнався, що в с.Біла Криниця Рівненського району ОСОБА_19 та ОСОБА_20 були затримані працівниками СБУ у Рівненській області при отриманні посилки з Італії, в якій містились таблетки. Як пізніше він дізнався, дані таблетки містили в собі прекурсор псевдоефедрин. Раніше, при зустрічах з ОСОБА_19 та ОСОБА_21 він чув, що останні хочуть замовити з Італії таблетки для схуднення. Він жодним чином не знав, що хтось з них замовляв вищевказані таблетки, які містять псевдоефедрин з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин. Ні ОСОБА_19 , ні ОСОБА_20 про це йому не повідомляли. Сам він не бачив, щоб останні виготовляли психотропну речовину, і у них він не замовляв ніяких таблеток. Протягом 2012-2013 років він через Інтернет дізнався про можливість виготовлення психотропних речовин і яке обладнання для цього необхідне. У зв`язку з цим, придбав все необхідне обладнання як одне ціле і зберігав його по місцю проживання у АДРЕСА_1 , та за місцем проживання ОСОБА_22 . При цьому, ОСОБА_23 не було відомо і він їй не повідомляв, що саме знаходиться в сумці, яку він залишив у неї на зберігання та в якій знаходилась частина обладнання. Про купівлю вказаного обладнання ні ОСОБА_20 , ні ОСОБА_19 нічого не знали. Були випадки, що він на вказаному обладнанні виготовляв наркотичний засіб для власного вживання, нікому не продавав. Мали місце випадки, коли з ОСОБА_21 та ОСОБА_19 вони вживали на квартирі в АДРЕСА_5 , яка належала батькам ОСОБА_24 .

По місцю його проживання було виявлено та вилучено працівниками СБУ у Рівненській області психотропну речовину метамфетамін (первітин), який він видав добровільно, і який придбав у невстановленої особи для власного вживання. Наміру збувати вказаний наркотичний засіб у нього не було. Також йому належали дві скляні баночки з рідиною жовтого кольору, яка є прекурсором соляною кислотою , об`ємом 5,4 мл, які зберігались в квартирі АДРЕСА_7 . Також показав, що він знайомий з ОСОБА_14 , оскільки бачив його в 2012 році з ОСОБА_9 , які перебували між собою у дружніх стосунках. Протягом 2012-2013 років він придбав соляну кислоту, яку переливав та зберігав в різних місцях, про яку ні ОСОБА_20 , ні ОСОБА_19 не знали. Ніяких домовленостей з ними, щодо передачі заборонених таблеток в Україну з Італії, у нього не було, і тим більше щодо виготовлення з них психотропних речовин. В скоєному щиро розкаюється, він раніше не судимий, виховувався без батьків, допомагав слідству у розкритті злочинів. Просив суд виправдати його за ч.2 ст.28, ч.3 ст.305; ч.2 ст.28, ч.3 ст.311 КК України та перекваліфікувати дії з ч.1 ст.307 на ч.1 ст.309 КК України, з ч.2 ст.313 на ч.1 ст.313, з ч.2 ст.311 на ч.1 ст.311 КК України, та звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КПК України.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованих злочинів визнала частково, та пояснила, що вона знайома з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , та перебувала з ними у приятельських стосунках. Знає ОСОБА_9 з технікуму, оскільки разом навчались. В 2012 році на прохання ОСОБА_25 вона виїжджала разом з нею на заробітки в Італію, оскільки у неї були проблеми з чоловіком, і була там до жовтня 2012 року. Перебуваючи в Італії вона познайомилась з ОСОБА_14 , з яким ОСОБА_9 перебувала у дружніх відносинах. Виїжджаючи з ОСОБА_26 , вона ніяких речей у останнього не забувала.

Були випадки, що вона разом з останньою та ОСОБА_7 вживали наркотичні засоби, на квартирі АДРЕСА_7 , яка належала батькам ОСОБА_9 , однак, участі у виготовленні наркотичних засобів чи психотропних речовин вона не брала. Після повернення з ОСОБА_26 у неї були сімейні проблеми, а тому вона тимчасово проживала у квартирі батьків ОСОБА_9 за вищевказаною адресою. Знає, що ОСОБА_14 часто пересилав ОСОБА_9 посилки з різними речами, а також грошові кошти. 14 січня 2013 року їй подзвонила ОСОБА_19 і попросила забрати в с.Біла Криниця Рівненського району посилку з Італії, оскільки їй не хочуть її віддавати. Прибувши в с. Біла Криниця, перевізник не віддав їй посилку, вимагаючи щоб приїхала сама ОСОБА_24 . Після цього вони на автомобілі «таксі» приїхали в с.Біла Криниця і при отриманні даної посилки були затримані працівниками СБУ у Рівненській області.

Ніяких змов з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 щодо передачі заборонених таблеток в Україну з Італії у неї не було, і тим більше щодо виготовлення з них психотропних речовин. В 2013 році ОСОБА_27 передав їй на зберігання сумку, що в ній знаходилось їй відомо не було, оскільки він не говорив, і вона її не відкривала. Вказана сумка зберігалась по місцю її проживання в м.Здолбунові, і під час обшуку була виявлена та вилучена працівниками СБУ у Рівненській області. Показала, що нічого не може сказати щодо виявлення та вилучення каністри та баночок з наркотичним засобом, виявлених та вилучених у смт. Квасилів та м.Рівному.

Що стосується виявленого у неї наркотичного засобу канабісу, то дійсно вона придбала його давно, і він зберігався у її сумці для власного вживання. Просила суд виправдати її за ч.2 ст.28, ч.3 ст.305 та ч.2 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ч.2 ст.313 та ч.2 ст.311 КК України, а за ч. 1 ст. 309 КК України щиро кається та просила звільнити її від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності - відповідно до ст. 49 КК України.

ОСОБА_9 , будучи допитаною у судовому засіданні, свою вину в скоєнні інкримінованих злочинів визнала частково і пояснила, що вона перебувала у дружніх відносинах з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . З ОСОБА_21 вона підтримує дружні відносини з моменту навчання в технікумі. Визнала, що наркотичні засоби пробувала.

Окрім того, показала, що вилучені працівниками СБУ, для медичного використання таблеток, не перевозила і їх не отримувала. Митний Кодекс України прямо зазначає, що відповідальність за контрабандне переміщення товарів чи будь-чого передбачена у випадку переміщення товарів через митний кордон з приховуванням або поза митним контролем. Вона нічого через митний кордон не переміщала поза його митним контролем чи з приховуванням.

Квартира АДРЕСА_7 їй ніколи не належала, власників квартири ніхто ні до якої відповідальності не притягував, з цієї причини вона не може бути відповідальною за події чи дії в вищезазначеній квартирі.

Пам`ятає, як працівники СБУ забирали її 13.01.2013р. з дому у нічній піжамі і привозили на місце вилучення посилки її знайомого з Італії, сама вона туди не приїжджала. Про це чітко засвідчено доказами.

Просила врахувати, що з моменту подій пройшло більше семи років, за ці роки вона жодним чином не порушувала законодавство України, не була звинувачена ні в кримінальних злочинах, ні в адміністративних правопорушеннях, здобула вищу освіту, працює.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 суду показав, що на час, до якого відносяться події, які лягли в основу обвинувачення, він працював в Рівненському Управлінні СБУ на посаді начальника сектору по боротьбі з контрабандою наркотиків. В кінці 2012 року була отримана інформація про те, що ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_27 займаються контрабандою та виготовленням наркотиків, в зв`язку з чим була заведена оперативно - розшукова справа.

З джерел, які вони отримували, їм стало відомо що ОСОБА_9 отримала з Італії значну кількість таблеток, які містили наркотичний засіб, та які повинні були бути доставлені в Україну через перевізників. Було прийнято рішення документувати та в момент отримання посилки - причетних затримати. На посилці було зазначено прізвище ОСОБА_29 та номер телефону ОСОБА_25 (на той момент ОСОБА_30 .

Їм було відомо про те, що таблетки з Італії на Україну повинен був передати співмешканець ОСОБА_9 - ОСОБА_31 , який раніше не одноразово приїжджав на Україну до неї.

В момент затримання ОСОБА_19 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 він приймав участь в огляді місця події з початку і до кінця, при цьому була виявлена іграшка, в якій були сховані два пакетики з таблетками, які були отримані ОСОБА_29 та ОСОБА_25 .

Також він приймав участь в обшуках, які проводилися у ОСОБА_25 , ОСОБА_29 та ОСОБА_34 . В ході проведення обшуків у ОСОБА_35 було виявлено обладнання та пакетики з речовиною, які, як показував ОСОБА_34 належать йому. В ході проведення обшуку у ОСОБА_36 остання заявила, що сумка з обладнанням належить ОСОБА_37 . По наявній у них інформації, всі троє вживали, виготовляли та розповсюджували наркотики. До контрабанди наркотиків причетні всі троє обвинувачених. Контрольної закупки у обвинувачених не було, оскільки не було достатньо часу.

Свідок ОСОБА_38 у судовому засіданні показав, що в грудні 2012 року СБУ у Рівненській області було отримано оперативну інформацію, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 займаються перевезенням та виготовленням наркотичних та психотропних речовин. У зв`язку з цим на них була заведена оперативно-розшукова справа. З оперативної інформації стало відомо, що в січні 2013 року з ОСОБА_26 буде передана посилка для вказаних осіб, в якій будуть знаходитись таблетки для виготовлення психотропних речовин. Також, він безпосередньо приймав участь в затриманні ОСОБА_25 , ОСОБА_29 та ОСОБА_39 . Приймав також участь в обшуку квартири ОСОБА_40 , де були віднайдені та вилучені пакетики з речовиною та обладнання.

Також, ОСОБА_38 зазначив, що італійця, у якого ОСОБА_9 замовляла пігулки, звати ОСОБА_15 , з контрабандно поставлених таблеток наркотичний засіб виготовляв ОСОБА_7 у АДРЕСА_2 , де проживали ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також в м. Здолбунів, за місцем проживання ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_17 показав суду, що разом з двоюрідним братом ОСОБА_41 , та батьком ОСОБА_42 у 2013 році займався перевезенням людей та посилок з Республіки Італія в України. У січні 2013 році, орієнтовно 11 числа, перебуваючи в м. Віченца Республіки Італія, до нього підійшов чоловік, віком 35 40 років, ймовірно італієць, оскільки розмовляв італійською та передав посилку у виді паперового пакету, отвір якого був заклеєний клейкою стрічкою та на якому містився напис латиницею «BUDARINA IVANNA», а також був наявний номер мобільного телефону НОМЕР_3 . Вказану посилку він записав у власний обліковий зошит під №19, записав номер телефону отримувача та помістив її до автомобіля. За кілька днів, орієнтовно 13 січня того ж року він з братом ОСОБА_16 повернулись в Україну.

Кордон перетинали в митному посту пропуску «Тиса» (м. Чоп , Закарпатської обл.), а в післяобідню пору прибули в с. Біла Криниця Рівненського р-ну. Під час проїзду з Італії в Україну жодну з посилок ніхто не відкривав і їх цілісність не порушувалась, в тому числі і тієї, що була адресована ОСОБА_43 . Наступного дня на мобільний телефон його батька ОСОБА_44 , постійно з одного й того ж номеру телефонувала жінка, яка вимагала видати їй посилку, адресовану ОСОБА_43 . При цьому, зі слів батька, погрожувала, в разі неотримання негайно посилки. Того ж дня, ввечері до їх помешкання спершу приїхали дівчина та хлопець та вимагали отримати згадану посилку, однак, залишили господарство, оскільки ОСОБА_45 їм відмовив у видачі запропонувавши отримати наступного дня. За деякий час на місце прибула ще одна дівчина, яка мала при собі паспорт і також хотіла отримати ту ж посилку. Їй також було запропоновано звернутись наступного дня. Під час спілкування з нею, пізно ввечері на автомобілі таксі знову приїхала пара, що були раніше і всі разом вимагали видати посилку. При цьому, одна з дівчат нецензурно лаялась, погрожувала проблемами. З метою припинення конфлікту, ОСОБА_45 погодився видати їм посилку та вони всі троє, з ним спустились у підвальне приміщення, де одна з дівчат написала розписку про відсутність претензій щодо отримання посилки і посилку їм видали. Вони відкрили посилку, після чого до приміщення увійшли працівники СБУ та затримали даних осіб. Під час проведення працівниками правоохоронного органу огляду, хтось з дівчат, хто саме не пригадує, сказав, що в посилці є якась заборонена чи наркотична речовина. Також, свідок дав показання, що ОСОБА_23 посилки привозили раніше неодноразово, а ОСОБА_9 він раніше бачив в м. Віченца. Крім того, свідок підтвердив, що під час проведення впізнання за фотознімками у слідчого він впізнав італійця, який у згаданому місті в Італії передав дану посилку.

Свідок ОСОБА_16 будучи допитаним в судовому засіданні суду дав аналогічні показання показанням свідка ОСОБА_17 , а саме, що разом з двоюрідним братом ОСОБА_46 , та його батьком ОСОБА_42 у 2013 році займався перевезенням людей та посилок з Республіки Італія в України. У січні 2013 році, орієнтовно 13 січня того ж року він з братом ОСОБА_47 , перетнули кордон в митному посту пропуску «Тиса» (м. Чоп , Закарпатської обл.), а в післяобідню пору прибули в с. Біла Криниця Рівненського р-ну. Під час проїзду з Італії в Україну жодну з посилок ніхто не відкривав і їх цілісність не порушувалась, в тому числі і тієї, що була адресована ОСОБА_43 . Наступного дня на мобільний телефон ОСОБА_44 , постійно з одного й того ж номеру телефонувала жінка, яка вимагала видати їй посилку, адресовану ОСОБА_43 . При цьому, зі слів останнього, погрожувала, в разі неотримання негайно посилки. Того ж дня, ввечері до їх помешкання спершу приїхали дівчина та хлопець та вимагали отримати згадану посилку, однак, залишили господарство, оскільки ОСОБА_45 їм відмовив у видачі. Запропонувавши отримати наступного дня. За деякий час на місце прибула ще одна дівчина, яка мала при собі паспорт і також хотіла отримати ту ж посилку. Їй також було запропоновано звернутись наступного дня. Під час спілкування з нею, пізно ввечері на автомобілі таксі знову приїхала пара, що були раніше і всі разом вимагали видати посилку. При цьому, одна з дівчат нецензурно лаялась, погрожувала проблемами. З метою припинення конфлікту, ОСОБА_45 погодився видати їм посилку та вони всі троє, з ним спустились у підвальне приміщення, де одна з дівчат написала розписку про відсутність претензій щодо отримання посилки і посилку їм видали. Вони відкрили посилку, після чого до приміщення увійшли працівники СБУ та затримали даних осіб. Під час проведення працівниками правоохоронного органу огляду місця події, хтось з дівчат, хто саме не пригадує, сказав, що в посилці є якась заборонена чи наркотична речовина. Також свідок додав, що при огляді місця події в м`якій, плюшевій іграшці були заховані білого кольору пігулки в значній кількості. 14 січня 2013 року він був залучений в якості понятого по огляду місця події будинковолодіння у АДРЕСА_4 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_48 , надав суду показання про подію, яка мала місце 13.01.2013р., аналогічні показам ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та доповнив, що надавав правоохоронним органам письмовий дозвіл на проведення огляду місця події в його домоволодінні.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_49 суду показав, що знайомий з ОСОБА_7 , який, у свою чергу, познайомив його з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Станом на 2013 рік, всі троє жили в квартирі по вул. Київській, неподалік центрального автовокзалу, де він разом з ними неодноразово курив первітин. Також, від когось з обвинувачених, від кого саме не пригадує, він чув, що у даній квартирі виготовлявся первітин за допомогою таблеток. Де саме обвинувачені придбавали ці таблетки не знає. Про те, що в січні того ж року повинна приїхати посилка з Італії дізнався від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , обидві знали про це. На їх же прохання на авто ОСОБА_9 марки «Saab» поїхав забирати посилку з ОСОБА_13 . Посилку перевізники не віддали, бо вона адресувалась ОСОБА_8 . Тоді поїхала за нею остання, але зателефонувала і сказала, що їй також не віддають. Через це, він , з ОСОБА_19 , тим же авто, знову поїхав в с. Б.Криниця, але, по дорозі закінчився бензин у авто і вони залишивши його замовили таксі, яким поїхали до ОСОБА_8 . Грошей розрахуватись за таксі у них не було і ОСОБА_9 залишила свій телефон у водія таксі. По прибутті, вони троє з перевізником, спустились у підвал його господарства, де він видав посилку та ім`я ОСОБА_8 написала розписку про відсутність претензій. Коли отримали посилку, то відкрили її. Відразу ж після цього у приміщення зайшли працівники СБУ та, згодом розпочали огляд, під час якого в іграшковому ведмеді був виявлений зашитий всередині прозорий пакет, в якому насипом містились пігулки білого кольору в значній кількості.

Показання свідка ОСОБА_50 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_51 , який суду показав, що на час, до якого відносяться події, які є предметом обвинувачення, працював водієм таксі. Взимку 2013 року поблизу автовокзалу до нього підійшли хлопець та дівчина, які попросили завезти їх у с. Б.Криниця. При цьому, адресу вони не називали, а вже в самому селі дівчина вказувала дорогу до певного господарства. До кінцевої точки він не доїхав через ожеледицю і зупинився поодаль. Коштів за розрахунок дані особи не мали і пасажирка залишила йому свій мобільний телефон, як завдаток. Поки він очікував пасажирів, через якийсь час підійшли особи, які представились співробітниками СБУ, показали службові посвідчення та вилучили залишений йому мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_52 суду показав, що упродовж 2011-2012 років він працював адміністратором у готельному комплексі «Айвенго», де і познайомився з ОСОБА_7 . У той час, він кілька разів бачив у компанії ОСОБА_7 фольгу з якоюсь речовиною. Коли поцікавився, що це, ОСОБА_7 повідомив, що наркотик. На запитання, чи можна спробувати, ОСОБА_7 пригостив його. У подальшому, ОСОБА_7 ще декілька разів пригощав його даним наркотиком, який вони разом курили на фользі, вдихаючи випари. Кілька раз вони це робили в більярдному залі та туалеті готельного комплексу.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_53 , ОСОБА_54 та ОСОБА_55 суду показали, що вони не вживали, спільно, з ОСОБА_7 чи іншими обвинуваченими наркотичні засоби, та не придбавали у нього наркотики.

Допитаний свідок ОСОБА_56 , суду показав, що його син ОСОБА_57 здавав у найм приватний будинок у АДРЕСА_8 , який винаймали троє осіб, по імені ОСОБА_58 , ОСОБА_59 та ОСОБА_60 . Згодом, вони не розрахувавшись залишили будинок, а правоохоронці, які прибули до будинку, на території подвір`я виявили під парканом використані медичні шприці та ще якісь предмети, що, згодом, були вилучені.

Показання свідка ОСОБА_61 підтвердив свідок ОСОБА_62 , який додав, що в будинку він бачив бинти, просякнуті речовиною бурого кольору в кухні та ванній кімнаті, в будинку відчувався різкий запах ацетону.

Свідок ОСОБА_63 суду показала, що вона з чоловіком ОСОБА_64 здали в АДРЕСА_8 у найм будинок, як вона вважала молодій парі, які приїхали оглядати будинок з подругою. Як встановлено в судовому засіданні це були ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , ОСОБА_65 . Лише один раз вона була в будинку, коли там жили наймачі. Хоча вони приїхали від агенції, договір не укладали. За останній місяць проживання не заплатили, втекли, залишили будинок у поганому стані. Коли працівники міліції оглядали будинок то вона з чоловіком були за кордоном. Пізніше сусіди їй говорили, що в будинку було шумно, збиралися компанії.

Свідок ОСОБА_66 показав, що під час проведення обшуку у господарському приміщенні дровітні, на подвір`ї будинку, за місцем проживання ОСОБА_8 , було виявлено чорну сумку, в якій містились різного роду предмети. Всі дії проведені під час обшуку повністю відповідають змісту протоколу обшуку, який він читав та підписував. При проведенні слідчої дії також був присутній ще один понятий.

Свідок ОСОБА_67 суду показала, що 4-5 років тому їй зателефонувала ОСОБА_59 та запросила провести разом час в кафе "Айвенго" на що вона погодилася. Вони зустрілися в м.Рівне та на автомобілі ОСОБА_19 , де була і ОСОБА_20 поїхали в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_4 ". У кафе розмовляли, про наркотики не говорили та їй не пропонували наркотики. В квартирі по АДРЕСА_2 була коли в ній ще жила її бабуся, пізніше там не бувала. Про виготовлення, збут та контрабанду наркотиків їй нічого не відомо.

З дослідженого судом протоколу огляду місця події від 14.01.2013 року, вбачається, що оглянуте підвальне приміщення житлового приміщення в АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_68 , де виявлений пакет з етикеткою, що містить етикетку з написом «BUDARINA IVANNA, 19, », в якому, серед інших предметів міститься м`яка іграшка, що містить сліди розрізу та зашита нитками не заводським способом. При розрізі іграшки, у ній виявлені два поліетиленових пакета з білими таблетками. (а.к.п. 33-37 т.1).

Згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2013 року, свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_49 впізнали ОСОБА_14 , як особу, яка передавала посилку з м. Віченца Італія в м. Рівне на ім`я ОСОБА_36 (а.к.п. 148-149, 154-155,178-179,189-190 т.1).

Відповідно до протоколу обшуку від 15.01.2013, у ході його проведення у АДРЕСА_2 (за місцем проживання ОСОБА_8 ) вилучено обладнання для виготовлення наркотичного засобу та психотропних речовин (а.к.п 123-126 т. 3).

Згідно з протоколом обшуку від 16.01.2013, проведеного у квартирі АДРЕСА_9 (де тимчасово проживали ОСОБА_69 та ОСОБА_70 та яку відвідував ОСОБА_7 ), вилучене обладнання для виготовлення наркотичного засобу та психотропної речовини, а також ноутбук. (а.к.п. 138-141 т.3).

Відповідно до протоколу обшуку від 15.01.2013, проведеного у квартирі АДРЕСА_10 (за місцем проживання ОСОБА_7 ), в ході якого виявлено та вилучено білу речовину, розфасовану в прозорі поліетиленові пакетики, кілька таблеток білого кольору та обладнання для виготовлення психотропних речовин, одну таблетку білого кольору, візуально аналогічну тим, які вилучені під час ОМП в помешканні родини ОСОБА_71 (а.к.п. 147-150 т. 3).

Згідно з протоколом огляду речей від 02.03.2013, відповідно до якого оглянуто ноутбук марки «Самсунг», виданий ОСОБА_72 та виявлені текстові та відео-файли, що за змістом містять інформацію про виготовлення наркотичних засобів (а.к.п 164-170 т. 3).

Згідно з протоколом огляду від 02.02.2013, оглянутий мобільний телефон, вилучений у ОСОБА_51 , що був йому наданий 14.01.2013р. в якості застави клієнткою, який містить абонентські номери ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_73 , у якому відсутня будь-яка інформація, яка має значення для справи. (а.к.п. 171-173 т.3).

Згідно з протоколом огляду від 02.02.2013, оглянутий мобільний телефон, вилучений при затриманні ОСОБА_8 , який містить абонентські номери ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , ОСОБА_73 , ОСОБА_50 , текстові повідомлення, що підтверджують причетність ОСОБА_13 та ОСОБА_7 до вживання наркотичних засобів. (а.к.п. 174-176).

У протоколі огляду від 02.04.2013, проведеного на подвір`ї будинку, належного ОСОБА_74 в м. Здолбунів, який винаймали ОСОБА_7 , ОСОБА_70 та ОСОБА_69 , зазначено про виявлення обладнання та ємності для виготовлення психотропних речовин (а.к.п 177-184 т. 3).

При дослідженні вказаного протоколу в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 показали суду, що речі, виявлені за результатами огляду їм не належать.

З дослідженого судом висновку фізико-хімічної експертизи № 34 від 15.01.2013, згідно з яким пігулки білого кольору в кількості 691 штука містять у своєму складі прекурсор - «псевдоефедрин», масою нетто 33,95 г., який відноситься до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю (а.к.п. 6-10 т. 2).

Висновком фізико-хімічної експертизи № 38 від 17.01.2013, дослідженого судом - порошкоподібна речовина білого кольору, в чотирьох полімерних прозорих пакетиках, а також подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , є відповідно психотропною та наркотичною речовинами метамфетамін та каннабіс, а в таблетці білого кольору масою нетто 0,386 г. виявлено прекурсор - псевдоефедрин. (а.к.п 16-23 т.2).

З висновків фізико-хімічних експертиз № 47 від 06.02.2013 року та № 46 від 21.02.2013 року, досліджених судом, на внутрішній поверхні скляної колби електролампочки розжарювання виявлено метамфетамін (первітин), в каністрі ємністю 5 кубічних дециметрів виявлено прекурсор - соляну кислоту концентрацією 16,47%. Загальний об`єм прекурсору (соляної кислоти) становить 51,9 %. В двох пляшках ємністю 0,5 та 2,0 кубічних дециметра міститься прекурсор - псевдоефедрин, в каністрі ємністю 5 кубічних дециметрів міститься прекурсор соляна кислота концентрацією 30,14%, об`ємом 2,89 сантиметрів кубічних - стосовно яких встановлені засоби контролю, на внутрішніх поверхнях скляної конічної колби, зворотному боці. холодильника та шланга виявлено психотропну речовину - метамфетамін (первітин), обіг якого заборонено. (а.к.п 40-46, 62-72 т. 2) .

Скляні циліндри, стакани, колби, холодильники, гумові корки, тощо мають спеціальне хіміко-технологічне призначення (можуть служити лабораторним обладнанням або йог: частинами для використання при проведенні операцій, в результаті яких відбувається перетворення прекурсорів (наприклад псевдоефедрину) на готові до використання форм: психотропних речовин ( метамфетаміну), відмірювання певних кількостей об`ємів) рідин, У змішування для проведення хімічних реакцій, проведення хімічних реакцій, виділень: ї (екстракція) певних продуктів таких реакцій, тощо. Наявність залишків психотропної речовини (метамфетамін) на скляному холодильнику, конічній колбі, гумових корках чорного кольору та шланзі вказують на можливість викисання даних предметів (хімічний посуд) в якості основного (типу реактор) та допоміжного лабораторного обладнання (типу «перегінний куб») у процесі виготовлення та виділення готової форми психотропної речовини (метамфетамін). Розчин соляної кислоти, залишки (псевдоефедрину, червоний фосфор) могли бути використані у процесі виготовлення (виділення, очищення) готових форм психотропної речовини (метамфетамін).

Суд дослідив висновки експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 116 від 04.03.2013 та № 117 від 05.03.2013 відповідно до яких, за місцем проживання ОСОБА_75 та ОСОБА_76 по АДРЕСА_5 , виявлено та вилучено канабіс, який є особливо небезпечним наркотичну - засобом, обіг якого заборонено масою 2,62 та 2,53 г., у двох баночках виявлено соляну кислоту масою 5,4 мл. (а.к.п 89-91, та а.к.п. 97-98 т.2).

Крім того, 691 таблетка виявлена в помешканні ОСОБА_44 , в посилці та вилучена за результатами огляду місця події, та таблетка, вилучена за місцем проживання ОСОБА_7 , за вмістом основної діючої речовини (псевдоефедрину) морфологічним ознакам (маса, розміри, фактура), наявністю однакового витисненого малюнка (у вигляді кола), мають спільну групову належність, можуть мати спільне джерело походження.

З дослідженого судом висновку дактилоскопічної експертизи № 3-20 від 21.02.2013, вбачається, що на поверхні баночки з порошкоподібною речовиною всередині, вилученої за місцем проживання ОСОБА_7 , виявлений слід середнього пальця правої руки ОСОБА_7 (а.к.п. 104-111 т. 2 ).

З висновку фізико-хімічної експертизи № 134 від 14.03.2013, слідує - у наркотичному засобі канабіс, вилученому в ОСОБА_8 при особистому обшуку, міститься канабіноїди та тетрагідроканабінол массою нетто 3.495 г. (а.к.п 117-120 т.2).

З дослідженого судом висновку судово-почеркознавчої експертизи № 04-13 від 18.02.2013 відповідно до якого, аркуш паперу, що містить рукописний текст з рецептом виготовлення психотропної речовини метамфетамін та був вилучений за місцем проживання ОСОБА_75 та ОСОБА_8 , у АДРЕСА_5 , виконаний ОСОБА_8 (а.к.п 79-83 т.2).

Судом досліджено речові докази : м`яку іграшку, в якій знаходилися два поліетиленових пакети з 691 білими пігулками, скляною банкою ємністю 0,5 кубічних дециметра, поліетиленовою каністрою з прекурсором - соляною кислото, цоколем від електролампочки, клаптиком фольги зі слідами жовтого кольору, чотирма пакетами в яких містяться порошкоподібна речовина білого кольору, психотропною речовиною метамфетамін (первітин), 1 таблеткою білого кольору, що містить прекурсор - псевдоефедри, паперовим згортком із канабісом, скляноою конічною колбою, зворотного скляного холодильника з під`єднаними шлангами до охолоджуваної трубки, пляшкою з полімерного матеріалу з нашаруванням порошкоподібних речовин, гумовим корком, один з яких з газохідною трубкою, подрібненою речовиною - канабіс, скляною банкою з рідиною жовтого кольору, що є прекурсором - соляною кислотою; мобільним телефоном «Айфон», вилученим у ОСОБА_8 , подрібненою речовиною канабіс, у паперовому згортку, мобільним телефоном «Айфон» ОСОБА_77 , вилученим у ОСОБА_51 , двома скляними ємностями, об`ємом 100 мл. з написом «Йод розчин спиртовий», скляною ємністю об`ємом 100 мл., з написом «етіл спиртовий», двома шлангами з безбарвного полімерного матеріалу, ноутбуком ОСОБА_75 , які згідно акту прийому-передачі речових доказів від 23.04.2013р. передані на зберігання ст.слідчим ОСОБА_78 старшому слідчому відділу УСБУ ОСОБА_79 (а.к.п .223-235, 236-238,239-240, 241 т.3).

З оглянутої судом постанови Здолбунівського районного суду від 19.07.2012р. вбачається, що ОСОБА_70 була визнана винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за кермування у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджує факт вживання нею вказаної вище психотропної речовини. (а.к.п.318 т.3).

З дослідженого письмового повідомлення голови Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_80 від 23 серпня 2018 року вих. № 17, 76 нт, слідує що: «На виконання вимог п. 165 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях , затвердженого постановою КМУ № 939 від 8.12.2013 року (із змінами) повідомляю, що у задоволенні клопотання № 1295цт від 09.08.2018 року, поданого заступником прокурора Рівненської області ОСОБА_81 , про зняття грифів секретності з ухвал слідчого судді Апеляційного суду Рівненської області за № 492цт від 20.12.2012 року заведеної 14.12.2012 року відмовлено».

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами та надавши оцінку вищевказаним доказам сторони обвинувачення, суд прийшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 305, та ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України ; та ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 313 КК України - не доведено з огляду на наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинна відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких між іншим, відносяться: верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Так,зокрема,згідно з ст. 8, 9,17 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року.

Суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

У відповідності до ч.1,3 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, своє рішення суд вправі обґрунтовувати виключно тими доказами, які були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду.

Як зазначалось вище, 14.01.2013 року в ході огляду місця події підвального приміщення житлового приміщення в АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_68 , який розпочато в 23.08 год., а закінчено в 23.38 год., де виявлений пакет з етикеткою з написом «BUDARINA IVANNA, 19, », в якому, серед інших предметів містилася м`яка іграшка, що містить сліди розрізу та зашита нитками не заводським способом. При розрізі іграшки, у ній виявлені два поліетиленових пакета з білими таблетками (а.к.п. 33-37 т.1).

При огляді вказаного місця події були залучені поняті ОСОБА_16 та ОСОБА_82 . Як зазначено в протоколі, огляд місця події був проведений за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_83 , яким повідомлено, що вони 14 січня 2013 року в 23.08 хв. затримуються, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

В результаті огляду місця події було вилучено два зав`язані сині поліетиленові пакети з пігулками білого кольору, м`яка іграшка, у вигляді собаки світло коричневого кольору, аркуш паперу із записника ОСОБА_17 .

За результатами дослідження вказаного доказу, суд погоджується з позицією захисту про те, що даний доказ підлягає визнанню недопустимим, оскільки в якості понятого була залучена зацікавлена особа , а саме : ОСОБА_16 , який перевозив виявлені пігулки через митний кордон України, та є родичем осіб, які є перевізниками , що за приписами ч. 7 ст. 223 КПК України є істотним порушенням КПК України.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, огляд місця події - підвального приміщення будинковолодіння здійснювався за письмовою згодою власника будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1 а.с 32).

Разом з тим, будь яких доказів того, що вказана особа дійсно є власником вказаного будинку в матеріалах справи відсутні, прокурором відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України не надано, та судом не досліджувалось.

Крім того, як зазначено у вказаному протоколі, ОСОБА_8 та ОСОБА_25 ( ОСОБА_13 ) на момент огляду місця події були затримані за підозрою в скоєнні особливо тяжкого злочину, а тому, відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 42, ст. 52, ч. 3 ст. 208, ст. 223, ст. 236 КПК України - участь захисника під час вказаної процесуальної дії була обов`язковою.

При цьому, в супереч наведеним вимогам, вказаним особам їх права, як затриманим , роз`яснено не було , в тому числі і право на захист, що є грубим порушенням процесуального порядку.

Протоколи про затримання ОСОБА_75 та ОСОБА_8 були складені набагато пізніше, а саме: стосовно ОСОБА_75 15.01.2013 року з 05.год.05 хв. до 05. год. 25 хв. (т.4 а/с 92 94), а стосовно ОСОБА_8 15.01.2013 року з 04 год. 15 хв. до 04 год. 30 хв. (т.4 а.к.п. 1-3).

Відповідно до ст.ст. 86,87 КПК України доказ визнається допустимим якщо його отримано в порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень. На нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист.

Пунктом «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що : кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановити обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (п.1); кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Стаття 6 Конвенції стосується виключно процедурних гарантій та гарантує право кожному на справедливий судовий розгляд. У світлі обставин кримінального провадження стаття 6 Конвенції, особливо її пункт 3, може застосовуватися ще до того, як справу передано до суду, якщо справедливість суду може бути підірвана початковим недотриманням її положень. У свою чергу гарантії підпункту «с» пункту 3 статті 6 Конвенції (забезпечення права особи на захист) є конкретними аспектами права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті 1 цієї статті, які повинні враховуватися у будь-якій оцінці справедливості кримінального провадження. (п. 18 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року справа № 8105004 провадження № 13-49зво 18).

Наведене також відповідає міжнародним стандартам, викладеним у ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації Прав людини, та п. «d» ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Право на захист належить до загальновизнаних принципів міжнародного права, яке імплементоване у національне законодавство як орієнтир, що визначає умови справедливого судового розгляду, а саме - у п. 5 ч. 1 ст. 129 Конституції України, та п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України, воно закріплено як одна з основних засад кримінального провадження.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Конституційний Суд України зазначає, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої ст. 3, ст. 59 Конституції України ( 254к/96-ВР) покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня.

У частині 2 статті 63 Конституції України задекларовано, що підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист, зміст якого становить сукупність наданих йому законом можливостей для спростування підозри, обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня.

Згідно ч. 4 ст. 29 Конституції України кожному заарештованому, затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника.

В п. 183 рішення ЄСПЛ у справі «Кулік проти України» від 2 лютого 2017 року суд нагадав, що відповідно до загальновизнаних міжнародно правових норм, які визнаються судом і формують основу його прецендентної практики, обвинувачений має право на допомогу адвоката одразу після затримання, а не тільки під час допитів».

За своєю правовою природою кримінальне провадження становить єдиний комплекс вчинюваних в установленому КПК порядку дій, у межах якого органи досудового розслідування і суд здійснюють функцію притягнення особи до кримінальної відповідальності. Зокрема, таке провадження включає встановлені законом процедури одержання доказів, гарантії законності цих процедур, а також право особи в установлений КПК спосіб оспорювати правомірність відповідних процесуальних дій та/або рішень у контексті реалізації свого права на захист. Перевірка законності способів отримання доказів, тобто відповідності їх вимогам КПК, згідно з частиною першою статті 86 цього Кодексу є критерієм оцінки доказів на предмет допустимості.

З огляду на положення частини другої статті 91 КПК оцінка доказів є невід`ємним елементом доказування як сукупності встановлених кримінальним процесуальним законом дій слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, спрямованих на встановлення обставин, що мають значення для кримінальної справи» , згідно правового висновку, який міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року справі № 802/1335/17-а провадження № 11-853апп18. При цьому, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, який міститься в п. 9 його Постанови від 16 березня 2017 року по справі № 5-364кс16: Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), - це певна послідовність (крок) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій.

Застереження щодо неприпустимості порушення права особи на отримання ефективної, реальної та практичної правової допомоги в кримінальному провадженні містяться у рішеннях ЄСПЛ: «Імбріоша проти Швейцарії» (Imbrioscia v. Switzerland) від 24 листопада 1993 року, «Габріелян проти Вірменії» (Gabrielyan v. Armenia) від 10 квітня 2012 року, «ФалькаодосСантос проти Португалії» (FalcaodosSantos v. Portugal) від 03 липня 2012 року, «Сийрак проти Росії» (Siyrak v. Russia) від 19 грудня 2013 року.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з позицією захисту про визнання протоколу огляду місця події від 14 січня 2013 року (а.к.п. 33-37 т.1) недопустимим доказом з врахуванням критеріїв: порушення права особи на захист; залучення до проведення вказаної слідчої дії понятого - зацікавленого, проведення огляду місця події в будинковолодінні без визначення власника чи володільця будинковолодіння та з порушенням визначеного ст.ст. 234 -236 КПК України порядку.

При цьому, суд також визнає недопустимими доказами вилучені в результаті цього огляду речові докази, а саме: іграшки, таблеток, клаптику паперу з написом та отримані при дослідженні вказаних речових доказів вищевказаних та досліджених судом висновків експертиз (висновок експерта від 15.01.2013 року № 34 (т.2 а/с 6-10; висновок експерта № 117 від 05.03.2013 року (т.2 а/с 97 98)), які є « похідними , тобто «плодами отруйного дерева»,зміст яких розкривається в рішеннях ЄСПЛ, а саме: від 30 червня 2008 р. у справі «Гефген проти Німеччини» (заява №22978/05) п. 168, де суд відзначив, що «плід отруйного дерева» - юридична метафора, введена Верховним Судом США для опису доказів, отриманих за допомогою незаконно здобутих відомостей. Мається на увазі, що якщо джерело доказів («дерево») є недопустимим, то всі докази (відомості), отримані за його допомогою(«плоди»), будуть такими ж (п. 66 Рішення ЄСПЛ справа «Яременко проти України» (№2)» (заява №66338/09) від 30 квітня 2015 року, остаточне 30 липня 2015 року). Аналогічні правові висновки містяться в рішеннях ЄСПЛ: у справах « Тейксейдера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року та «Шабельник проти України» від 19 лютого 2009 року, в яких зазначено про визнання недопустимими доказами не лише тих, які безпосередньо отримано внаслідок порушення, а й тих, які не були б отримано, якби не були отримано перші, тобто джерелом походження яких є недопустимі докази. Постанови Верховного Суду від 04.07. 2018 року провадження № 51-3404 км18; від 08.10. 2019 року справа № 639/8329/14-к, провадження № 51-8259км18; від 31 жовтня 2019 року справа № 346/7477/13-к).

Тобто йде мова про оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому.

Суд визнає недопустими доказами показання свідків: ОСОБА_28 та ОСОБА_84 , які приймали участь в огляді місця події 14 січня 2013 року та негласних слідчих (розшукових) діях по даній справі, оскільки їх покази, засновані на спостереженні за ходом тих процесуальних дій, в проведенні яких вони брали безпосередню участь та які суд вже визнав проведеними з грубим порушенням процесуального закону. При цьому, таке спостереження є її складовою і цей висновок поширюється на всі її аспекти . Саме такий правовий висновок міститься в п.п. 19 22 Постанови Верховного Суду від 22.01.2019 року по справі № 759/8398/15-к провадження № 51-5870 км 18, який колегія суддів також враховує по даній справі.

Досліджуючи та оцінюючи показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_61 та ОСОБА_85 , ОСОБА_63 та протокол огляду будинковолодіння по АДРЕСА_8 , від 02.04.2013 року (т.3 а.к.п. 177-184), про вилучення в ході огляду шприців , пляшечок та інших речей , які прокурор вважає доказами вини обвинувачених , суд прийшов до висновку, що вказані докази не можуть бути покладені в основу обвинувачення вказаних осіб, оскільки речові докази, вилучені на подвір`ї, куди мали доступ інші особи .

Суд критично оцінює та не приймає до уваги також покликання прокурора про те, що за вмістом основної діючої речовини (псевдоефедрин) з морфологічними ознаками (маса, розміри, фактура), наявністю однакового витисненого малюнка (у вигляді кола) «…таблетки білого кольору, вилучені 14.01.2013 року в ході огляду місця події…» (згідно постанови слідчого) , та «…таблетка білого кольору круглої форми, вилучена 15.01.2013 року в ході обшуку у ОСОБА_7 …» - мають спільну групову належність (можуть мати спільне джерело походження) , оскільки протокол огляду від місця події від 14.01.2013 року (т.1 а.к.п. 33-37) та вилучені в результаті цього огляду речові докази визнані судом недопустимими, а тому, будь яке порівняння є неприпустимим. Крім того, сам висновок не є категоричним, а припущенням, що також відповідно до вимог ст. 17 КПК України та ст. 62 Конституції України не може бути використаний як доказ.

Аналізуючи та оцінюючи лист голови Апеляційного суду від 23 серпня 2018 року вих. № 17,76 нт , колегія суддів вважає, що вказана інформація, яка на думку сторони обвинувачення є доказом вини обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в пред`явленому їм обвинуваченні - не відповідає встановленим обставинам справи .

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що міститься в її Постанові від 16.10.2019 року по справі № 640/6847/15 к, : «Процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) та які на стадії досудового розслідування не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України з тієї причини, що їх не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не були розсекречені на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні під час розгляду справи у суді за умови своєчасного вжиття прокурором всіх необхідних заходів для їх отримання.

Якщо сторона обвинувачення не вжила необхідних та своєчасних заходів, що спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення норм статті 290 КПК України.»

В ході судового розгляду , прокурором не надано суду будь яких доказів того, що він звертався під час досудового розслідування про розсекречення вказаних процесуальних документів, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій по даній справі , у зв`язку з чим, всі протоколи негласних слідчих (розшукових) дій, проведені експертизи відео звукозаписів, протоколи огляду речових доказів по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_75 , ОСОБА_8 в скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 305, та ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, - визнаються судом недопустимими, оскільки суд позбавлений можливості перевірити які конкретно заходи були санкціоновані судом, щодо кого саме, на який строк, та чи діяли правоохоронні органи в межах та у спосіб, передбачені відповідними судовими рішеннями. Тобто неможливо з`ясувати правові підстави та порядок застосування заходів, які тимчасово обмежували конституційні права і свободи ОСОБА_7 , ОСОБА_75 , ОСОБА_8 , що становить основний критерій допустимості їх результатів як джерела доказів.

При розгляді даного кримінального провадження, суд враховує, що 15 вересня 2015 року попереднім складом колегії суддів був ухвалений вирок, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_86 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 317 та ч. 2 ст. 311 КК України та ОСОБА_8 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 313 та ч. 2 ст. 311 КК України та виправдано їх за недоведеністю вчинення ними вказаних злочинів.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 та ч. 1 ст. 313 КК України та призначено відповідне покарання. ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 396 та ч. 1 ст. 309 КК України та призначено відповідне покарання. ОСОБА_86 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 305 та ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України та призначено відповідне покарання.

На даний вирок суду прокурором, який брав участь в даному кримінальному провадженні судом першої інстанції, була подана апеляційна скарга на м`якість даного вироку, а обвинуваченою ОСОБА_87 на суворість даного вироку.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області від 23.12. 2015 року вирок суду першої інстанції скасовано, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати, а справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Таким чином, суд позбавлений можливості посилення покарання обвинуваченим, оскільки попередній вирок стосовно них скасовано не за м`якістю. Крім того, про недопустимість погіршення становища обвинувачених при новому судовому розгляді, суд враховує правовий висновок Верховного Суду в його постанові від 22.01.2019 року у справі № 414/1217/14- к.

При цьому суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в п. 47 його Постанови від 13 березня 2019 року по справі № 920/149/18 , та параграфі 47 рішення європейського Суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року «Діва 97 проти України» заява № 19164/04, в яких суди зазначили, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів.

Стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини. Строк давності - це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу після вчинення злочину, сплив якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання, виконанні завдань загальної і спеціальної превенції. (Постанова ВС від 13.09.2018 року справа № 200/15130/15-к ).

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК Якщо обвинувачений визнається винним, але звільняється від відбування покарання, суд зазначає про це в резолютивній частині вироку.

У п.1. Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003р. "Про практику призначення судами покарання", постановлено звернути увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК ( 2341-14 ) стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання. Абзац другий пункту 1 в редакції Постанови Верховного Суду N 8 ( v0008700-09 ) від 12.06.2009 Частиною 2 статті 375 та частиною 2 статті 400 КПК встановлено певні обмеження при призначенні покарання порівняно з передбаченим кримінальним законом порядком.

Зокрема, при новому розгляді справи може бути посилено покарання чи застосовано норму закону про більш тяжкий злочин лише у випадках: - якщо вирок було скасовано за апеляцією чи касаційним поданням прокурора, апеляцією чи касаційною скаргою потерпілого або його представника через м`якість покарання, або у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин; якщо кримінальна справа з будь-яких підстав направлялася на нове чи додаткове розслідування, під час якого було встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжкий злочин, або коли збільшився обсяг обвинувачення. У цьому випадку не має значення, чи скасовувався вирок за апеляцією чи касаційною скаргою потерпілого або його представника, апеляцією або касаційним поданням прокурора.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що винність ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.311 та ч.1 ст.313 КК України, ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч. 2 ст. 311 КК України, крім визнання ними своєї вини, підтверджується також іншими доказами, зібраними та перевіреними у судовому засіданні, які аналізувались вище, а саме показаннями свідків, висновками експертів, речовими доказами та іншими доказами.

ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 311, ч.1 ст. 317, ч.1 ст.309 КК України, яка свою визнала частково. проте її винуватість підтверджується також іншими доказами, зібраними та перевіреними у судовому засіданні, які аналізувались вище, а саме показаннями свідків, висновками експертів, речовими доказами та іншими доказами.

Відповідно до ч.2 ст.28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, про спільне його вчинення.

Учинення злочину групою осіб за попередньою змовою притаманне у вчиненні злочину беруть участь дві чи більше особи, які задовольняють вимоги суб`єкта злочину; між цими особами ще до початку злочину відбулася змова про спільне його вчинення. Форма змови вербальна (словесна) усна чи письмова або у формі конклюдентних дій для наявності співучасті не має значення. Змова про вчинення злочину може відбутися задовго до вчинення злочину чи прямо перед його вчиненням, але до замаху до нього. Змова між співучасниками може стосуватися місця, часу, способу вчинення злочину, тощо. Ця форма співучасті може бути як простою (співвиконання), так і складною, тобто з розподілом ролей.

Ч.3 ст.305 КК України встановлена кримінальна відповідальність за контрабанду наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, вчинену організованою групою, а також якщо предметом контрабанди були наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори в особливо великих розмірах.

Об`єктивною стороною вказаного злочину є переміщення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Переміщення наркотичних засобів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю може здійснюватися шляхом ненадання документів та відомостей, необхідних для такого контролю, або надання підроблених документів чи неправдивих відомостей при пред`явленні наркотичних засобів для огляду посадовими особами митних органів, приховування цих засобів у спеціально виготовлених сховищах (тайниках), тощо. Суб`єктивна сторона вказаного злочину, є прямий умисел.

Ч. 3 ст.311 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин, вчинені організованою групою або в особливо великих розмірах.

Об`єктивна сторона даного злочину полягає у вчиненні будь-яких із вищевказаних альтернативних дій. Під виготовленням прекурсорів треба розуміти процес їх одержання з відповідної сировини будь-яким способом.

Жоден з допитаних у судовому засіданні свідків та самі обвинувачені ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_25 , не підтвердили факт контрабанди ОСОБА_88 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 прекурсорів з метою виготовлення психотропних речовин. Крім того, останні не вчиняли жодних дій для контрабанди прекурсорів, а прокурор відповідно до вимог ч. 2, 4 ст. 17 КПК України не довів за стандартом доведення «поза розумним сумнівом», що означає, що дотримуючись засади змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів, як це зазначено у п. 45 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (заява №21037/05) від 17.06.2011 р.

В п.43 Рішення ЄСПЛ від 30 квітня 2015 року по справі «Яременко проти України (№2)», заява №66338/09, зазначено, що згідно з принципами процесуального права дії, спрямовані на «оцінку доказів», включають в себе перевірку того, чи є докази належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив, що придбав у невстановленої особи та невстановлений час, психотропну речовину метамфетамін (первітин) масою нетто 0,1531 гр., який зберігав без мету збуту по місцю свого проживання у квартирі АДРЕСА_6 , для власного вживання. Допустимих та належних доказів щодо наявності у ОСОБА_40 умислу на збут даної психотропної речовини судом не здобуто.

Також, ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердив факт купівлі обладнання для виготовлення психотропних речовин, як єдиного цілого. Частину обладнання він зберігав по місцю свого проживання, а частину обладнання, яке знаходилося в сумці, передав на зберігання ОСОБА_23 по місцю її проживання, яку не повідомив про вміст сумки, та частину на квартирі АДРЕСА_7 . Окрім того, ОСОБА_27 показав, що придбав соляну кислоту в одній ємкості, однак зберігав її частинами у різних місцях.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_20 не вчиняла жодних дій щодо замовлення в Італії заборонених психотропних речовин, не знала що знаходиться в посилці, і не мала ніякого відношення до приховування від митного контролю даних психотропних речовин. Вона не заперечувала того факту що разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вживали наркотичні засоби в квартирі АДРЕСА_7 .

Обвинувачена ОСОБА_9 заперечувала той факт, що вона замовляла, пересилала та отримувала посилку з Італії з забороненими психотропними речовина. В судовому засіданні показала, що наркотичні засоби вона пробувала. Факт спільного вживання з ОСОБА_19 наркотичних засобів у кв. АДРЕСА_7 , яка належить батькам ОСОБА_19 , підтвердили в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_20 та ОСОБА_27 , при цьому судом не встановлено обставин, які б вказували на наявність підстав у ОСОБА_36 та ОСОБА_27 оговорити ОСОБА_24 .

Також судом не встановлено обставин притягнення власників кв. АДРЕСА_7 за надання приміщення для вживання наркотиків, не встановлено належних доказів щодо надання згаданої квартири для проживання матір`ю ОСОБА_24 . ОСОБА_23 , та не встановлено скарг власників щодо проникнення до їхньої квартири сторонніх. Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_19 , маючи вільний доступ до квартири, надавала її для ОСОБА_36 , ОСОБА_40 для вживання наркотиків.

З Постанови Верховного Суду України № 5-30кс/12 від 07.02.2013 року, вбачається, що статтею 307 КК передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів. За конструкцією та змістом склади цього злочину, в тому числі й кваліфіковані, є так званими складами з кількома альтернативними діяннями, що мають різний «предметний» зміст.

Тобто диспозиція цієї норми закону про кримінальну відповідальність перелічує кілька альтернативних діянь, кожне з яких як самостійно, так і в їх сукупності, причому у будь-якій кількості й поєднанні, становлять єдиний (одиничний) злочин.

Так, в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», у пункті 5 якої зазначено, що якщо в одній статті (частині статті) Особливої частини КК передбачені різні за своїм змістом діяння (статті 263, 307, 309 КК тощо), їх вчинення в різний час не утворює повторності злочинів у випадках, коли такі діяння охоплювались єдиним умислом особи. У цих випадках вчинені особою діяння стають елементами одного злочину (наприклад, незаконне виготовлення, придбання наркотичних засобів і наступне їх зберігання та перевезення; незаконне придбання вогнепальної зброї та бойових припасів і наступне їх зберігання та носіння).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абзаці 11 пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 16), злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує.

З огляду на викладене визначальним для правильної кримінально-правової оцінки послідовного вчинення діянь, альтернативно вказаних у кримінально-правовій нормі, зокрема у статті 307 КК, є з`ясування змісту суб`єктивного ставлення винної особи до вчинених нею діянь. Якщо у винної особи був єдиний умисел щодо незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичного засобу, психотропної речовини або їх аналогів в особливо великому розмірі, вчинені нею діяння щодо одного й того ж предмета злочину, без значного розриву в часі, належить розглядати як єдиний (одиничний) злочин.

Однією із засад кримінального провадження, як зазначено у статті 7 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно частини четвертої статті 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог частини другої статті 8 та частини п`ятої статті 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку:

Дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати: з ч. 1 ст. 307 на ч. 1 ст. 309 КК України, за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів без мети збуту; з ч. 2 ст. 311 та ч. 2 ст. 311 - на ч. 2 ст. 311 КК України, за незаконне придбання, зберігання, перевезення прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб ; з ч. 1 ст. 313 та ч. 2 ст. 313 - на ч. 1 ст. 313 КК України, за незаконне придбання, зберігання обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин .
Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.1 ст.309 КК України, за незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту; за ч. 2 ст. 311 КК України, за незаконне придбання, зберігання, перевезення прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб .

Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, за незаконне придбання, наркотичних засобів без мети збуту; за ч.2 ст. 311 КК України, за незаконне придбання, зберігання, перевезення прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за ч.1 ст. 317 КК України , за надання приміщення для незаконного вживання, виготовлення психотропних речовин.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та вчинення злочину вперше.

Обтяжуючих покарання обставин в діях ОСОБА_7 , суд не встановив.

Як особа, ОСОБА_7 раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, характеризується позитивно.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та вчинення злочину вперше.

Обтяжуючих покарання обставин в діях ОСОБА_76 суд не встановив.

Як особа, обвинувачена ОСОБА_8 раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягувалася, має постійне місце проживання, характеризується позитивно. До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 суд відносить вчинення злочину вперше.

Обтяжуючих покарання обставин в діях ОСОБА_9 суд не встановив.

Як особа, ОСОБА_9 раніше не судима, має постійне місце проживання, характеризується позитивно.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_9 частково визнала свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, яке пов`язане з тим, що вона вживала наркотичні засоби, таку позицію обвинуваченої суд оцінює, як спосіб свого захисту.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 в період часу з 18.01.2013р. по 10.01.2014р. тримався під вартою, ОСОБА_8 трималася під вартою з 14.01.2013р. по 10.01.2014р., ОСОБА_9 трималася під вартою з 14.01.2013 р. по 21.01.2013р.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують покарання, суд прийшов до висновку, що обвинуваченим має бути призначене покарання необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів, з ізоляцією від суспільства в межах санкції статей КК України за якими суд кваліфікував дії обвинувачених.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з положенням ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Признаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Вказане покликано забезпечити індивідуалізацію покарання у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості; злочин передбачений ч. 2 ст. 311 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості; злочин, передбачений ч. 1 ст. 313 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості; ч. 1 ст. 317 КК України злочин середньої тяжкості.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Враховуючи те, що злочини , які скоїли обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , є злочинами середньої тяжкості, з часу вчинення по яких минули визначені ч.1 ст. 49 КК України строки давності, вказані особи не ухилялися від досудового слідства, суду, та не вчинили нових злочинів за цей період, в судовому засіданні у судових дебатах просили звільнити їх від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, а тому, суд приходить до висновку, що обвинувачені підлягають звільненню від відбування призначеного судом кримінального покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді застави обраний ухвалою Рівненського міського суду від 17.01.2013р. - залишити до набрання вироком законної сили.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 , п.1 ч.4 ст. 374 КПК України, та з врахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 118, ст. 119, ст. 122, ч. 2 ст. 124, ст. 125 КПК України у мотивувальній частині вироку та резолютивній, суд ухвалює рішення щодо процесуальних витрат.

Щодо стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави процесуальних витрат, які складаються з витрат на залучення експертів та перекладачів, в розмірі 28 747 84 грн., то суд приходить до висновку, що вказана вимога підлягає до задоволенню частково, а саме в обсязі витрат по доведеному обвинуваченню. Крім того, по справі була проведена значна кількість експертиз по дослідженню відеозвукозаписів слідчих (розшукових). Від досліджень та використання в якості доказів вищенаведених висновків експерта та перекладачів прокурор відмовився, а тому, вимога про стягнення витрат в розмірі 28 747,84 грн. є безпідставною.

Суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення солідарно з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 5195, 24 грн. (т. 2 а.к.п. 5,15,39,61,82,88,96,103,116).

Речові докази: які зберігаються в кімнаті речових доказів слідчого відділу УСБУ в Рівненській області та повернуті листом Рівненського міського суду Рівненської області № 569/11032/13-к від 18.12.2017 року в УСБУ в Рівненській області підлягають знищенню (т.3 а.к.п. 223- 233,236-238, т.8 а.к.п. 224-226, 228);

- ноутбук моделі Samsung 535 U4C , процесор AMD 2, 1 ГГц, оперативна пам`ять 4 ГЮ ОЗУ; користувач: Nikita 1989, повернути власниці ОСОБА_9 (т.3 а. к.п. 239-240).

- апарат мобільного телефонного зв`язку марки «IРhone», чорного кольору повернути власниці ОСОБА_9 (т. 3 а.к.п.234-235);

- апарат мобільного телефонного зв`язку марки «IРhone» з шкіряним чохлом сірого кольору, сумку чорного кольору повернути власниці ОСОБА_8 (т. 3 а.к.п.234-235).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369, 370,374, 376, 395 КПК України , колегія суддів , -

у х в а л и л а:

ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.28, ч.3 ст.305, ч.2 ст.28, ч.3 ст.311 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним вказаних злочинів.

ОСОБА_8 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.28, ч.3 ст.305, ч.2 ст.28, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313 КК України - та виправдати її за недоведеністю вчинення нею вказаних злочинів.

ОСОБА_9 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.28, ч.3 ст.305, ч.2 ст.28, ч.3 ст.311 КК України та виправдати її за недоведеністю вчинення нею вказаних злочинів.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.311 та ч.1 ст.313 КК України та призначити покарання: за ч.1 ст.309 КК України - один рік десять місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.311 КК України - два роки позбавлення волі; за ч.1 ст.313 КК України - один рік шість місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді двох років позбавлення волі.

В строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати термін перебування його під вартою з 18.01.2013р. по 10.01.2014 р.

Відповідно до п.2, п.3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст.311 КК України та призначити їй покарання : за ч.1 ст. 309 КК України один рік шість місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 311 КК України - два роки позбавлення волі

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_89 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді двох років позбавлення волі.

В строк відбуття покарання ОСОБА_89 зарахувати термін перебування під вартою з 14.01.2013р. по 10.01.2014 р.

Відповідно до п.2, п.3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 309 , ч.2 ст. 311 та ч.1 ст. 317 КК України та призначити покарання: за ч.1 ст. 309 КК України - один рік позбавлення волі;за ч.2 ст. 311 КК України - два роки позбавлення волі; за ч.1 ст. 317 КК України - три роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_9 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років позбавлення волі.

В строк відбуття покарання ОСОБА_9 зарахувати термін перебування її під вартою з 14.01.2013р. по 21.01.2013 р.

Відповідно до п.2, п.3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді застави обраний ухвалою Рівненського міського суду від 17.01.2013 р. - залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави, процесуальні витрати, в розмірі 5195 (п`ять тисяч сто дев`яності п`ять) грн. 24 коп. (т. 2 а.к.п. 5,15,39,61,82,88,96,103,116).

Речові докази, які зберігаються в кімнаті речових доказів слідчого відділу УСБУ в Рівненській області та повернуті листом Рівненського міського суду Рівненської області № 569/11032/13-к від 18.12.2017 року в УСБУ в Рівненській області знищити (т.3 а.к.п. 223- 233,236-238 т.8 а.к.п. 224-226, 228).

- ноутбук моделі Samsung 535 U4C , процесор AMD 2, 1 ГГц, оперативна пам`ять 4 ГЮ ОЗУ; користувач: Nikita 1989, повернути власниці ОСОБА_9 (т.3 а. к.п. 239 -240).

- апарат мобільного телефонного зв`язку марки «IРhone» , чорного кольору - повернути власниці ОСОБА_9 (т. 3 а.к.п.234-235).

- апарат мобільного телефонного зв`язку марки «IРhone» з шкіряним чохлом сірого кольору, сумку чорного кольору повернути власниці ОСОБА_8 (т. 3 а.к.п.234-235).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3