В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.02.2020 Справа №607/2300/20

провадження № 1-кп/607/1004/2020

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду в м. Тернополі у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003523 від 10 грудня 2019 року, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, має сина, 2016 року народження, не працює, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

встановив:

ОСОБА_3 16 листопада 2019 року приблизно о 22 год. 30 хв., перебуваючи у підсобному приміщенні по АДРЕСА_2 , вирішив заволодіти шляхом обману телефоном, який належить ОСОБА_5 . Реалізовуючи вказаний злочинний намір, ОСОБА_3 у зазначені час і місці, з корисливих мотивів для особистого збагачення, умисно, повідомивши ОСОБА_5 неправдиву інформацію про необхідність здійснення телефонного дзвінка, попросив в останнього належний йому мобільний телефон чорного кольору торгової марки «Huawei» Y6 Pro, модель «ТІТ-U02» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1 377,50 грн., із захисною плівкою, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, у якому знаходилися стартові пакети операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та «Лайф СЕЛ», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять. В подальшому ОСОБА_3 , умисно заволодівши майном ОСОБА_5 шляхом обману та не маючи наміру його повернути, з вказаного місця втік, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1 377,50 грн.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману /шахрайство/.

26 лютого 2020 року у м. Тернополі між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, відповідно до якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України за встановлених у висунутому обвинуваченні обставин. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у зазначеному діянні, відшкодував потерпілому заподіяні збитки.

Також, вказаною угодою сторони погодили покарання, за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Прокурор, обвинувачений та потерпілий, кожен окремо, під час судового засідання просили угоду затвердити. Потерпілий пояснив, що він був ініціатором укладення угоди про примирення. Обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, підтвердив свою можливість виконати узгоджене угодою покарання.

Розглядаючи питання затвердження угоди про примирення обвинуваченого з потерпілим, суд виходив з наступного:

відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_3 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124, абз. 2 ч. 3 ст. 475 КПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 314, 371, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,-

ухвалив:

затвердити укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 26 лютого 2020 року угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 510 /п`ятсот десять/ грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 785 /сімсот вісімдесят п`ять/ грн. 05 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1