печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2019 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника ТОВ "ХЕНВІК СИСТЕМ" - адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2019 року по справі №757/60669/19-к, -
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «ХЕНВІК СИСТЕМ» про скасування арешту майна, накладеного на корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу підприємства ТОВ "ХЕНВІК СИСТЕМ" (), накладений на підставі ухвали слідчого судді 18 листопада 2019 року у справі №757/60669/19-к.
В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що накладення арешту є необґрунтованим. Так, ТОВ «ХЕНВІК СИСТЕМ» та його посадові особи не мають жодного відношення до ПАТ «Фідобанк» та/або пов`язаних із ним осіб. Також вони не є особами, щодо яких здійснюється кримінальне провадження, посадові особи н є підозрюваними чи обвинуваченими у кримінальному провадженні №0000025 від 10.01.2019 року, цивільними відповідачами, особами, що несуть відповідальність за дії підозрюваного тощо, отже арешт майна в даному випадку є прямим порушенням ст.. 41 Конституції України, відповідно до якої право приватної власності є непорушним і таким, що відповідає положенням ч. 6 ст. 170 КПК України та ч. 2 ст. 173 КПК України.
Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.
Прокурор та/або слідчий в судове засідання не з`явилися.
На підставі ст. 26 КПК України слідчий суддя визнав за можливе проводити судовий розгляд клопотання у відсутність осіб, що не з`явилися.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що в провадженні слідчого управління ФР ГУ ДФС знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 10.01.2019 року про вчинення кримінальних правопорушень за ст. 191 ч.5 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/60669/19-к від 18.11.2019 року було задоволено клопотання сторони обвинувачення та накладено арешт на корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу підприємства ТОВ "ХЕНВІК СИСТЕМ" ().
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, SeriesAN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь яке втручання державного органу у право на мирне володіння повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, SeriesAN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, SeriesAN 98).
Слідчий суддя, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту інших правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому суддя належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні свої прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесенні до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння статутним капіталом підприємства ТОВ "ХЕНВІК СИСТЕМ" ().
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на корпоративні права у вигляді 100 % статутного капіталу підприємства ТОВ "ХЕНВІК СИСТЕМ" (), накладений на підставі ухвали слідчого судді 18 листопада 2019 року у справі №757/60669/19-к.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 24.12.2019 о 12:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1