Номер провадження: 11-кп/813/921/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

представника Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2019 року про направлення засудженого:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 21.01.2019 р. Київським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнений з випробуванням строком на 1 рік;

- для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції засудженого ОСОБА_7 було направлено для відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2019 р.

Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що із засудженим ОСОБА_7 при першому відвідуванні відділу пробації була проведена профілактична бесіда та йому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, про що засуджений дав письмове зобов`язання та 23.04.2019 р. була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію до відділу пробації, з якою засуджений був ознайомлений під підпис.

Проте, згідно листа реєстрації, засуджений ОСОБА_7 без поважної причини не прибував на реєстрацію до відділу пробації у встановлені постановою дні, зокрема, 06.05.2019 р. та 03.06.2019 р., йому виносились письмові попередження та станом на 09.12.2019 р. останній неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності та наразі обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку нового умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що загалом свідчить про небажання ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення та його злісне ухилення від покладених на нього судом обов`язків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою суду, зазначаючи, що вона не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на таке:

- за час відбування покарання з випробуванням він постійно з`являвся для реєстрації до органу пробації, нових злочинів не скоював, до адміністративної відповідальності притягувався, проте у зв`язку зі своїм емоційним станом;

- причиною пропуску ним днів реєстрації була хвороба гайморит;

- судом необґрунтовано було враховано те, що він притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки, відповідно до презумпції невинуватості, він вважається невинуватим доти, доки його провина не буде встановлена обвинувальним вироком суду;

- будь-яких належних викликів до органу пробації засуджений не отримував;

- наявні в матеріалах провадження негативні характеристики його особи є сумнівними, оскільки не підтверджуються жодними доказами та являються суб`єктивними думками осіб, які їх склали.

Посилаючись на зазначені доводи, засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні клопотання начальника Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_10 про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора та представника органу пробації, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України), якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Абзац 2 ч. 3 ст. 166 КВК України передбачає, що систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Із матеріалів провадження вбачається, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2019 р. (а.с. 3-7 особової справи) ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладено певні обов`язки, зокрема: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що вищезгаданий вирок Київського райсуду м. Одеси від 21.01.2019 р. надійшов на виконання до Сектору ювенальної пробації м. Одеси філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області 19.03.2019 р. та в цей же день засуджений був постановлений на облік (а.с. 8 та 13 особової справи).
23.04.2019 р. засудженому ОСОБА_7 в присутності матері були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки та цього ж дня ознайомлено із постановою про встановлення днів явки на реєстрацію (а.с. 22 та 31 особової справи відповідно), згідно з якою останній повинен був являтись на реєстрацію до органу пробації перший понеділок кожного місяця.
Проте, як вбачається із листка реєстрації (а.с. 32 особової справи), ОСОБА_7 03.06.2019 р. та 01.07.2019 р. на реєстрацію до органу пробації не з`явився.
Згодом, 14.06.2019 р., 08.07.2019 р. та 21.10.2019 р. ОСОБА_7 був попереджений про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання в разі подальшого невиконання останнім покладених на нього судом обов`язків (а.с. 47, 54 та 99 особової справи).
Разом із тим, абзацом 2 п. 2 Параграфу 3 Розділу IX Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, затвердженого Наказом Мін`юста України від 29.01.2019 р. №272/5 (далі Порядок) встановлено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.

Абзац 4 зазначеного вище пункту 2 Параграфу 3 Розділу IX Порядку визначає, що невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).

При цьому, п. 3 зазначеного Параграфу 3 Розділу IX Порядку зазначає, що у разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
Як вбачається із обґрунтованих висновків суду першої інстанції, ОСОБА_7 станом на теперішній час в період іспитового строку багаторазово, зокрема, шість разів, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 173 (а.с. 112-114 особової справи), 180 (а.с. 108 особової справи), 178 ч. 1 (а.с. 109 особової справи), 175-1 ч. 1 КУпАП (а.с. 110 особової справи).
Окрім того, на теперішній час ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України та 16.04.2019 р. обвинувальний акт відносно нього був направлений до суду (а.с. 79, зворотна сторона).
Твердження засудженого про те, що врахування судом 1-ої інстанції того, що він притягується до кримінальної відповідальності порушує презумпцію невинуватості апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки факт притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України в даному випадку не є підставою для скасування іспитового строку, натомість слугує додатковою характеристикою його особи.
Посилання засудженого ОСОБА_7 на те, що він притягувався до адміністративної відповідальності у зв`язку зі своїм емоційним станом та причиною пропуску ним днів реєстрації була хвороба гайморит колегія суддів оцінює критично та зазначає, що будь-яких документальних підтверджень зазначеним обставинам надано не було.

Таким чином, апеляційний суд наголошує на тому, що вищевикладені обставини свідчать про небажання засудженого ОСОБА_7 ставати на шлях виправлення та його злісне ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність скасування звільнення останнього від відбування покарання та направлення для відбування призначеного вироком суду покарання.
Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та справедливою, а доводи апеляційної скарги засудженого безпідставними, тому її необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2019 року про направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2019 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4