ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого авдвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 31.10.2018 року у кримінальному провадженні №0000088 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.4, 345 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.4, 345 ч.2 КК України і йому призначено покарання:
-за ст. 296 ч.4 КК України у виді 3 роки позбавлення волі;
-за ст. 345 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 роки позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взято його під варту в залі суду.
Частково задоволено цивільний позов та стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 45000 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 615.72 гривень.
ЄУНСС 721/215/17 провадження №11кп/822/202/20 головуючий у1 інстанції ОСОБА_11 .
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку суду, 07.05.2016 року приблизно о 00.30 год. в с.Довгопілля Путильського району Чернівецької області на центральній дорозі біли приміщення магазину «Централ» між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 , перебуваючи в громадському місці, діючи умисно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилось в очевидному ігноруванні існуючих в суспільстві правил поведінки, моральності та добропристойності, вживаючи нецензурну лексику в присутності сторонніх осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, відчуваючи свою безкарність, використовуючи нікчемний привід, безпричинно наніс руками там ногами численні удари потерпілому ОСОБА_9 по тулубу, грудях та голові.
В подальшому, продовжуючи свої хуліганські дії, після закінчення конфлікту з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 повернувся до свого автомобіля марки «Аudi Q7» д.н.з. НОМЕР_1 , звідки дістав належний йому пістолет «Вій 9 мм», який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю і, з метою порушити суспільні відносини, що забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок та дотримання правил поведінки в суспільному житті та побуті, наблизився до ОСОБА_9 і в присутності сторонніх осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, відчуваючи свою безкарність, бажаючи довести свою правоту, безпричинно здійснив постріли з вказаного пістолета в потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши останньому вогнепальне поранення лівої ноги.
Крім того, 30.12.2016 року, приблизно о 14.00 год. працівники Путильського відділу поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є працівниками правоохоронного органу, виконуючи свої функціональні обов`язки, рухаючись по автодорозі в с. Стебні Путильського району на службовому автомобілі ВАЗ 2107 спеціальний д.н.з. НОМЕР_2 , побачили на узбіччі автодороги вантажний автомобіль КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_3 , який був завантажений лісодеревиною. З метою перевірки законності перевезення лісодеревини та законності її походження вказані працівники поліції зупинилися та підійшли до вантажного автомобіля, пред`явили водію ОСОБА_15 службові посвідчення та запропонували йому пред`явити їм документи, що посвідчують особу водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та документи на вантаж, на що останній повідомив, що документів на автомобіль і вантаж немає, а сам автомобіль належить жителю с.Довгопілля ОСОБА_6 .
В цей час, через кілька хвилин до них під`їхав на автомобілі Фольксваген Транспортер НОМЕР_4 ОСОБА_6 . Незважаючи на те, що працівники поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пред`явили йому службові посвідчення, ОСОБА_6 повідомив їм, що документів на автомобіль та вантаж у нього немає і, сівши раптово за кермо вантажного автомобіля КАМАЗ, ігноруючи законні вимоги працівників поліції, намагаючись уникнути перевірки документів на автомобіль та вантаж, усвідомлюючи, що перед автомобілем знаходяться працівники правоохоронного органу співробітники національної поліції при виконанні службових обов`язків, діючи умисно, з метою перешкодити виконанню ними службових обов`язків та заподіяння їм тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, не реагуючи на неодноразові усні зауваження всіх трьох співробітників поліції, почав рух вказаним вантажним автомобілем вперед, де в цей час перед автомобілем стояв ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
Розуміючи характер протиправних дій ОСОБА_6 , працівник поліції ОСОБА_18 встиг відійти в бік від вантажного автомобіля, а ОСОБА_12 не встиг цього зробити і, щоб уникнути наїзду на нього вантажного автомобіля, який в той час рухався та яким керував ОСОБА_6 , він схопився за передній бампер вищевказаного автомобіля та кричав ОСОБА_6 , щоб той припинив свої протиправні дії. Не реагуючи на слова ОСОБА_12 , ОСОБА_6 не припинив рух автомобіля, а навпаки, почав збільшувати його швидкість. Усвідомлюючи злочинний умисел ОСОБА_6 на спричинення йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_12 перемістився до краю бампера автомобіля та відштовхнувся від нього в бік на проїжджу частину дороги і при цьому отримав тілесні ушкодження у виді двох синців на передній черевній стінці та на передній поверхні правого колінного згину.
На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу інкримінованих йому злочинів.
При цьому обвинувачений посилався на те, що ОСОБА_12 не представлявся йому та не показував посвідчення, а також був одягнутий в цивільний одяг. Також сам ОСОБА_12 вказував, що вдарився в бампер автомобіля КАМАЗ після того як сам за нього зловився.
Вказував також, що його дії за ч.4 ст. 296 КК України були кваліфіковано не вірно, оскільки він оборонявся від нападу 5 осіб, з яких одного потім визнали потерпілим, а інших свідками. Вважає, що його вину не було доведено, а сфальсифіковано, не були допитані всі свідки даного інциденту, а свідчили лише особи, які на нього напали та загрожували його життю та здоров`ю, а також членам його сім`ї.
Захисник ОСОБА_7 свої апеляційні вимоги обґрунтовував тим, що вирок в частині визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень є незаконним, необґрунтованим та немотивованим, оскільки під час розгляду справи не було встановлено наявність обов`язкових кваліфікуючих ознак злочинів. У діях ОСОБА_6 були відсутні умисли на вчинення хуліганства та заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції. Крім того, судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, яка полягає в тому, що не були допитані свідки за клопотанням сторони захисту, які були безпосередніми очевидцями конфлікту на місці події. В оскаржуваному вироку не розкрито кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, що є обов`язковим, а тільки вказано перелік доказів, на які посилається суд та не наведено мотивів, з яких підстав суд бере до уваги одні докази та відкидає інші.
Також захисник вказував, що судом безпідставно та необґрунтовано задоволено цивільний позов потерпілого, оскільки потерпілим не було доведено розмір та причинно-наслідковий зв`язок.
Апелянт посилався також на те, що ОСОБА_6 взагалі не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , а також не використовував для цього транспортний засіб. Під час досудового розгляду та судового розгляду справи жодним чином не встановлено, чи мав ОСОБА_6 перед початком руху можливість бачити, що ОСОБА_12 перебуває перед транспортним засобом чи на бампері транспортного засобу. Той факт, що обвинувачений бачив та/або чув потерпілого на момент руху, на думку адвоката, ніяким чином не доведено, що також, на його думку, виключає кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 345 КК України. А тому апелянт вважає, що вирок постановлений з істотними порушеннями вимог КПК України, є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасування із закриттям провадження.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, прокурора, потерпілого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог апелянтів, повторно допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, які не були допитані в суді першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_19 та адвоката ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню.
Оскільки в поданих апеляційних скаргах не оспорюється факт застосування 07.05.2016 року в нічний час біля магазину «Централ» в с. Довгопілля Путильського району Чернівецької області обвинуваченим ОСОБА_20 під час конфлікту, що мав місце між ним та ОСОБА_9 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 пістолета, який є короткоствольною гладкоствольною зброєю та здійснення з нього пострілів, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих фактичних обставин, які ніким не оспорені.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні у вчиненні ним злочинів, передбачених ст.296 ч.4 та ст.345 ч.2 КК України, при обставинах, що наведені у вироку, повністю підтверджується дослідженими в суді першої інстанції та перевіреними в апеляційній інстанції доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_9 дав суду показання, що 06.05.2016 року біля 23 год. він зі своїми друзями в барі магазину «Централ» в с. Довгопілля Путильського району вживав пиво. В той час одного з його товаришів образив знайомий йому ОСОБА_23 . Він тоді вийшов на вулицю і зробив зауваження останньому з цього приводу. Між ним і ОСОБА_24 сварки та бійки тоді не було. Вони розмовляли на вулиці, біля дороги, неподалік від приміщення бару. В той час під`хав на своєму автомобілі ОСОБА_6 і вийшовши з автомобіля, запитав, чому вони там знаходяться. Коли він відповів останньому, що між ними немає ніякого конфлікту, останній, вийшовши з автомобіля, несподівано зіштовхнув його і ОСОБА_25 головами, а після цього наніс йому удар кулаком в живіт. Від завданого болю він зігнувся, а ОСОБА_6 зі словами: «Ти солдат, вставай», наніс йому ще один удар кулаком по тулубу. Ці події бачив ОСОБА_26 , який подзвонив до його брата ОСОБА_27 і сказав останньому, що ОСОБА_28 побив його. Сам ОСОБА_6 після цього пішов в приміщення бару. Через деякий час прийшов його брат і останньому він розказав про події, що стались. Після цього його брат ОСОБА_29 та ОСОБА_6 вийшли на вулицю і там між ними виникла суперечка, в ході якої вони штовхали один одного. Самої бійки між братом та ОСОБА_28 він не бачив, оскільки в цей час його самого утримували друзі обвинуваченого, які також нанесли йому один удар ногою по тулубу. На ці події прибігла його мама, яка підійшла до ОСОБА_6 та брата і сказавши останньому, що б`ють ОСОБА_30 , тобто, його, забрала брата від ОСОБА_28 . Тоді ж він разом з мамою та братом ОСОБА_31 направились в напрямку свого дому. ОСОБА_6 в той час підійшов до свого автомобіля, і лаючись в їхню адресу та висловлюючи погрози, наближаючись до них ззаду, став стріляти. Почувши постріли, мама стала між ним з братом та ОСОБА_28 , після чого брат заступив собою маму, а він після цього став спереду брата. Відстань між ним і ОСОБА_28 в той час була біля 1,5 м. Тоді ж ОСОБА_6 вистрілив йому в ногу. Після цього він разом з мамою та братом пішли до дому, а пізніше його було доставлено в лікарню. Сам він ОСОБА_6 ударів не наносив, раніше перебував з ним в нормальних стосунках. ОСОБА_6 став стріляти в той час, коли конфлікт між останнім та його братом уже закінчився і вони розійшлися. Пострілів було біля семи.
Свідок ОСОБА_32 в суді дав показання, що 07 травня 2016 року вночі він бачив як ОСОБА_9 розмовляв з ОСОБА_24 неподалік магазину «Централ» в с. Довгопілля. В той час під`їхав ОСОБА_6 і вийшовши з автомобіля, вдарив ОСОБА_33 , від чого той упав. ОСОБА_34 тоді говорив: «Ти солдат, вставай». Він тоді подзвонив ОСОБА_35 і сказав, що ОСОБА_34 б`є його брата. Коли прийшов ОСОБА_36 і дізнався про побиття брата, знову почалась бійка. Він бачив, як ОСОБА_6 зіштовхнув головами ОСОБА_33 та ОСОБА_37 . Коли конфлікт та бійка закінчились, ОСОБА_6 пішов до свого автомобіля, дістав пістолет і почав стріляти та попав ОСОБА_38 в ногу. Також ОСОБА_6 погрожував матері братів ОСОБА_39 , яка також надійшла на той час, та висловлювався нецензурно.
Свідок ОСОБА_21 в суді дав показання, що 07.05.2016 року йому зателефонував друг його брата і повідомив, що ОСОБА_6 побив брата ОСОБА_30 . Коли він підійшов на місце події, ОСОБА_6 схопив його за шию, але він вирвався від нього і вибіг на центральну дорогу. В той час підбігла його мама ОСОБА_40 і вони з ОСОБА_6 стали боротись. Йому вдалося розборонити маму з ОСОБА_6 . Після цього останній пішов до свого автомобіля, взяв пістолет і став стріляти і поцілив братові в ногу. Обвинувачений зробив приблизно 7 пострілів, цілився також і йому в груди. Конфлікт між ним і ОСОБА_6 розпочався, коли він запитав в останнього, чому той побив його брата.
Свідок ОСОБА_22 в суді дала показання, що є матір`ю ОСОБА_41 та ОСОБА_30 . В один з днів травня 2016 року ОСОБА_42 ввечері пішов гуляти. Пізніше її синові ОСОБА_43 зателефонували і повідомили, що ОСОБА_6 б`є ОСОБА_30 . Вона пішла на місце події і хотіла дізнатись в останнього, за що той побив її дитину. ОСОБА_6 почав тоді стріляти, погрожував їй, висловлювався нецензурно. Всього пострілів було 7-8.
Свідок ОСОБА_44 показав суду, що він з компанією відпочивав в барі магазину «Централ». Тоді прийшов ОСОБА_20 і головами зіштовхнув ОСОБА_33 та ОСОБА_37 . Після цього зателефонували ОСОБА_45 і повідомили, що ОСОБА_34 б`є його брата. Бійка продовжувалась приблизно 1015 хв. ОСОБА_6 потім підійшов до автомобіля, взяв пістолет та почав стріляти і останнім пострілом поранив ОСОБА_46 . ОСОБА_6 тоді нічого не загрожувало і зброю застосовувати не було потреби.
Свідок ОСОБА_47 , будучи допитаний в суді апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту, показав, що в один із днів травня 2016 року ввечері він приїхав на своєму автомобілі до магазину «Централ» в с. Довгопілля випити пива. Там він розмовляв зі своєю знайомою і в їхню розмову втрутився один з товаришів ОСОБА_46 . Він тоді штовхнув того хлопця. Після цього до нього підійшов ОСОБА_48 і вони вдвох вийшли на вулицю і розмовляли між собою на дорозі. Між ними не було сварки чи бійки. На той час під`їхав ОСОБА_6 на своєму автомобілі і сказав їм іти на стадіон виясняти відносини. Після цього він сів в свій автомобіль і поїхав додому. Бійки він не бачив.
Свідок ОСОБА_49 в суді апеляційної інстанції дав показання, що він являється власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де продають також пиво та інші напої. Всі документи на здійснення такої діяльності оформлені на нього і він одноособово здійснює там свою діяльність. В ніч на 07 травня 2015 року після 23 години в приміщенні магазину було багато відвідувачів. Тоді ж в приміщення магазину зайшов ОСОБА_6 і він вирішив пригостити його кавою. Поки готували напій, він відлучився в допоміжне приміщення по своїх справах і перебуваючи там, чув постріли. Всього чув три постріли. Бійки між відвідувачами та іншими особами він не бачив. Після останнього пострілу він чув жіночий крик. Дізнавшись про те, що відбулась бійка між братами ОСОБА_50 та ОСОБА_6 , і що останній поранив одного з братів, він закрив магазин і всі розійшлись.
З висновку експерта №59 від 10.05.2016 р. вбачається, що в ОСОБА_9 були виявлені наступні ушкодження: рана на передній поверхні лівого стегна, садна на передній поверхні шиї, в середній третині шиї справа, синці на передній поверхні грудної клітки по середньоключичній лінії на передній поверхні правого плеча в середній та верхній третинах, забій грудної клітки зліва, забій правого підребір`я. Тілесні ушкодження у вигляді синців, саден виникли в результаті дії твердих тупих предметів або удару об такі. Можливо їх виникнення внаслідок неодноразового нанесення ударів руками, ногами при обставинах і в строк, вказаних у фабулі і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Рана на передній поверхні лівого стегна в середній третині виникла внаслідок вогнепального кульового поранення та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
З висновку експертів №168 від 03.10.2016 р. вбачається, що виявлені на тілі ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді синців та саден виникли внаслідок не менш ніж п`ятикратної травмуючої дії твердих тупих предметів чи співударяння з такими, могли виникнути в терміни, що зазначені у фабулі постанови про призначення експертизи і відносяться, як кожне окремо, так і в сукупності, до легких тілесних ушкоджень.
Рана в передній поверхні лівого стегна в середній третині виникла внаслідок одноразової травмуючої дії кулі, виготовленої ймовірно із синтетичного матеріалу, при пострілі зі знаряддя конструктивно виготовленого для відстрілу таких снарядів. Дане тілесне ушкодження могло виникнути в терміни, що зазначені вище і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.4 КК України також підтверджується даними слідчих експериментів, проведених з потерпілим ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_51 та ОСОБА_52 , де в ході проведення вказаних слідчих дій останні вказали на місце вчинення злочину, звідки ОСОБА_6 взяв пістолет, звідки цілився та стріляв в потерпілого.
З висновку судової балістичної експертизи №1053 від 26.07.2016 р. вбачається, що наданий на дослідження пістолет є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю пристроєм (пістолетом) «ВИЙ» серійний номер НОМЕР_5 , вітчизняного виробництва, призначеним для проведення пострілів 9 мм патронами, спорядженими снарядами несмертельної дії. Надані на дослідження 2 гільзи (які були виявлені та вилучені під час огляду місця події), являються складовими частинами (стріляними гільзами) 9 мм пістолетних патронів, споряджених метальними снарядами «несмертельної дії» і призначених для відстрілу зі спеціальних пристроїв («ПМР», перемога та інш.), котрі не відносяться до категорії боєприпасів.
Суд першої інстанції, даючи оцінку діям ОСОБА_6 , правильно взяв за основу показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які повністю узгоджуються між собою, є послідовними, логічними і правдивими.
Колегія суддів вважає, що суд вірно не взяв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_6 та версію його подій, оскільки його показання суперечать дійсним обставинам справи і можуть свідчити про обраний ним спосіб захисту з метою уникнути відповідальності.
Показання ОСОБА_6 в тій частині, що він є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і зупинився в ніч події біля нього з метою вияснити, чому в такий пізній час заклад не закритий, є надуманими, оскільки будь-яких документів про те, що приміщення магазину належить йому, чи він орендує це приміщення та здійснює там офіційно підприємницьку діяльність, немає і він їх суду не надав. Показання обвинуваченого в цій частині повністю суперечать показанням свідка ОСОБА_55 , який здійснює офіційно свою діяльність та є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Крім того, з наданого стороною захисту Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_6 27.12.2005 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець і основний вид економічної діяльності його є лісопильне та стругальне виробництво (т.3 а.с.14-15).
Також колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу і показання свідка ОСОБА_56 , оскільки той в суді показав, що бачив як ОСОБА_9 бився з ОСОБА_24 , а сам потерпілий та ОСОБА_24 , будучи допитаними в апеляційній інстанції, дали показання, що бійки між ними не було і вони мирно між собою розмовляли. А тому послідуючі покази ОСОБА_57 про, нібито, «хамську» поведінку ОСОБА_9 щодо ОСОБА_6 і що потерпілий першим наніс удар обвинуваченому, колегія суддів не вважає достовірними, оскільки вони також суперечать показам потерпілого та свідків, що вказані вище.
Аналізуючи всі докази по справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.4 КК України, оскільки останній в нічний час в населеному пункті, в громадському місці, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, використавши нікчемний привід, що нібито ОСОБА_9 та ОСОБА_24 , розмовляючи між собою на дорозі, не давали змоги йому проїхати, проявляючи особливу зухвалість та зверхність, безпричинно побив потерпілого ОСОБА_9 , а коли мама та брат потерпілого надійшли на це та намагались вияснити в останнього причину побиття ОСОБА_9 , він, продовжуючи свої хуліганські дії, проявляючи особливу зухвалість, виражаючись нецензурно, погрожуючи розправою їм, дістав належний йому пістолет, який є короткоствольною гладкоствольною зброєю, та застосував його - став стріляти з нього і при цьому заподіяв ОСОБА_9 вогнепальне кульове поранення в ногу.
Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визнав винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.345 ч.2 КК України.
Його вина у вчиненні вказаного злочину підтверджується показаннями потерпілого, свідків, даними слідчих експериментів, висновками судових експертиз та іншими матеріалами провадження.
Так, потерпілий ОСОБА_12 в суді показав, що він працює на посаді ст. о/у Путильського відділу поліції і 30 грудня 2016 року разом з ОСОБА_58 та ОСОБА_14 здійснював заплановані заходи по розкриттю злочинів. Рухаючись на службовому автомобілі по автодорозі в с. Стебні Путильського району, побачили вантажний автомобіль, який то рухався, то зупинявся. Це їм здалося підозрілим і вони зупинились біля того автомобіля, представились водію, показали свої службові посвідчення та попросили пред`явити документи на вантаж. Водій відповів, що документів в нього немає і що вони в ОСОБА_28 . Тоді ж під`їхав ОСОБА_6 і сказав, що автомобіль і загружена на ньому деревина належить йому і при цьому показав їх ухвалу суду про зняття арешту на це майно. При цьому останній також говорив, що не потрібно створювати один одному проблем. Після цього ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля КАМАЗ і розпочав рух вперед. Прилипчан встиг відійти від автомобіля, а він не встиг, оскільки перебував ближче до середини дороги. Спершись на бампер автомобіля, який рухався на нього, він став кричати ОСОБА_6 , щоб той1 зупинився, оскільки він може впасти під колеса, але останній продовжував їхати вперед. Тоді він помалу став пересуватись на край бампера і після того, як автомобіль проїхав біля 50 м, відштовхнувшись, він впав на землю. Тілесні ушкодження отримав під час руху на бампері автомобіля та при падінні на землю з витягнутих рух. ОСОБА_6 знав про те, що він працює в поліції та був при виконанні службових обов`язків.
Свідок ОСОБА_13 в суді показав, що 30 грудня 2016 року він разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_12 здійснили виїзд в с. Яблуниця. В с. Стебні Путильського району зустріли автомобіль, який був завантажений деревиною. На стовбурах не було чіпів. Всі вони пред`явили водію службові посвідчення працівника поліції і попросили останнього пред`явити документи на автомобіль та лісодеревину. Після цього під`їхав ОСОБА_6 , який вів себе агресивно, а потім сів в автомобіль КАМАЗ і розпочав рух. ОСОБА_12 в цей час залишався перед автомобілем і з метою уникнення наїзду, зачепився за бампер. Документів на автомобіль і лісодеревину у водія і ОСОБА_6 не було.
З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що ОСОБА_6 попросив його допомогти забрати автомобіль КАМАЗ з штрафного майданчика. Рухаючись на цьому автомобілі по дорозі, він був зупинений працівниками поліції. Один із них ОСОБА_12 представився йому та пред`явив службове посвідчення. Тоді ж поліцейські попросили його пред`явити документи на автомобіль та вантаж, на що він їм відповів, що документи в ОСОБА_6 , який їде позаду. Після цього під`їхав ОСОБА_34 і розмовляв з працівниками поліції. В той час двигун автомобіля КАМАЗ не був заглушений і ОСОБА_34 заскочив в кабіну автомобіля і розпочав рух, а йому наказав їхати слідом за ним. Перед початком руху автомобіля КАМАЗ ОСОБА_12 знаходився спереду цього автомобіля. ОСОБА_6 провіз поліцейського ОСОБА_59 на бампері автомобіля приблизно 3-4м.
Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_14 показав, що 30 грудня 2016 року він разом з колегами на службовому автомобілі їхали з с. Яблуниця в смт. Путила і побачили, що їм назустріч їхав КАМАЗ, який то зупинявся, то знову рухався. Вони зупинили автомобіль, представилися водію та попросили пред`явити документи на автомобіль і вантаж. Тоді ж під`їхав ОСОБА_34 , який повідомив, що вони місцеві і не потрібно створювати проблем один одному. Документи на автомобіль та вантаж ніхто не пред`являв. Двигун в автомобілі КАМАЗ працював і ОСОБА_34 заскочив в кабіну, «сильно прогазував» та розпочав рух. В момент початку руху автомобіля ОСОБА_12 знаходився перед ним посередині кабіни автомобіля.
Свідок ОСОБА_60 в суді дав показання, що він працює начальником СК Путильського відділу поліції. В грудні 2018 року було вчинено тяжкий злочин на території району і над розкриттям його всі працювали. Працівники поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 30 грудня 2016 року були при виконання службових обов`язків, використовували службовий автомобіль з синіми номерними знаками. Останні йому тоді доповіли, що автомобіль КАМАЗ рухається без супроводжуючих документів на вантаж, а також без документів на автомобіль. По приїзду в райвідділ поліції останні доповіли йому про події, що сталися.
В ході проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_12 показав де і при яких обставинах ОСОБА_6 наїхав на нього автомобілем КАМАЗ (т.2 а.с.203-207).
З висновку експерта №1861 екс вбачається, що у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в кількості 2-х на передній черевній стінці, на передній поверхні правого колінного суглобу.
Дані тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як трикратної травмуючої дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, по строку та обставинам можуть відповідати 30.12.2016 року і відносяться до Легких тілесних ушкоджень.
Тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці передньої поверхні правого колінного згину цілком можливо могло виникнути внаслідок падіння з положення стоячи на тверду поверхню (ґрунтова дорога, асфальт, тротуарна плитка, льодове покриття дороги, тощо (т.2 а.с.178-179).
З висновку додаткової експертизи №33 від 15.02.2017 р. вбачається, що, виходячи з об`єктивних даних тілесних ушкоджень, отриманих при проведенні первинної судово-медичної експертизи, а також даних, отриманих при проведенні слідчого експерименту, можна припустити, що в момент першочергового контактування з транспортним засобом, потерпілий перебував у вертикальному положенні стоячи фронтально до транспортного засобу (т.2 а.с.183-184).
З копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №367224 від 21.02.2017 р. вбачається, що ОСОБА_15 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування 30.12.2016 року о 14 год. 50 хв. в с.Стебні Путильського району автомобілем КАМАЗ 4310, номерний знак НОМЕР_3 без реєстраційних документів, а саме без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т.2 а.с.203).
З копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №367225 від 21.02.2017р. вбачається, що ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування 30.12.2016 року о 14 год. 55 хв. в с.Стебні Путильського району автомобілем КАМАЗ 4310, номерний знак НОМЕР_3 без реєстраційних документів, а саме без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т.2 а.с.204).
Аналіз вказаних доказів свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.345 ч.2 КК України, оскільки він умисно заподіяв працівнику правоохоронного органу ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків.
Підтвердженням того, що ОСОБА_6 був обізнаний про те, що його автомобіль зупинили працівники поліції, а не сторонні особи, є показання потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які показали, що вони представились водію, а потім і ОСОБА_6 , показували їм свої службові посвідчення.
Ці показання потерпілого та інших працівників поліції підтвердив в суді і свідок ОСОБА_15 .
Той факт, що ОСОБА_6 показував потерпілому ОСОБА_19 та іншим працівникам поліції ухвалу суду про зняття арешту на майно і тим самим доказував останнім правомірність володіння автомобілем КАМАЗ номерний знак НОМЕР_3 та лісодеревиною, також є доказом того, що останній був обізнаний про те, що його автомобіль був запинений працівниками поліції.
Крім того, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 свої службові обов`язки виконували, використовуючи службовий автотранспорт, на якому були встановлені спеціальні номерні знаки синього кольору, і який знаходився поряд, самі події, які інкриміновані ОСОБА_6 , відбувались в світлу пору доби 30 грудня 2016 року, приблизно о 14 год., а тому ОСОБА_6 не міг не бачити даний автомобіль та колір його номерних знаків.
Обізнаність ОСОБА_6 перед здійсненням протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_12 про те, що останній є працівником поліції і виконує свої службові обов`язки, є очевидною та не викликає будь-яких сумнівів.
Враховуючи обставини подій, і що самі події відбувались в світлу пору доби, колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу посилання захисника на те, що не було перевірено можливість бачити ОСОБА_6 перед початком руху автомобіля КАМАЗ працівників поліції, які стояли перед автомобілем.
Той факт, що ОСОБА_6 не наносив ударів потерпілому ОСОБА_12 і останній отримав тілесні ушкодження в результаті свого утримування за частини автомобіля і при послідуючому падінні на замерзлу поверхню дороги, не свідчить про те, що обвинувачений не діяв умисно, оскільки він, діючи умисно, поставив потерпілого в умови, що були небезпечні для його життя та здоров`я і останній, уникаючи можливості попасти під колеса вантажного автомобіля, який набирав швидкість, змушений був утримуватись та в послідуючому, перемістившись на край бампера автомобіля, зістрибнути на землю.
Безпідставним також є твердження адвоката ОСОБА_7 про те, що у вироку не розкрито та, судом не було встановлено наявність обов`язкових кваліфікуючих ознак злочинів. Таке твердження є загальним і голослівним, оскільки в мотивувальній частині вироку суду вказано всі необхідні ознаки злочинів, які інкриміновані ОСОБА_6 з посиланням на дії останнього та до яких кваліфікуючих ознак злочинів ці дії відносяться.
Також судом першої інстанції справедливо, обґрунтовано та вмотивовано, на думку колегії суддів, визначено розмір моральної шкоди, яку заподіяно потерпілому ОСОБА_9 і яка підлягає стягненню з обвинуваченого. Підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому колегія суддів не вбачає.
В апеляційній інстанції також були допитані свідки за клопотанням сторони захисту, які не були допитані судом першої інстанції і явку яких сторона захисту забезпечила в судове засідання.
Інші, наведені стороною захисту, аргументи щодо незаконності вироку суду, не заслуговують на увагу і тому колегія суддів не вважає за потрібне в цій ухвалі наводити доводів на їх спростування.
При цьому колегія суддів керується рішенням ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України», де в п.58 Суд зазначив, що хоча п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра покарання обвинуваченому призначена у відповідності до вимог ст.65 КК України, з урахуванням тяжкості вчинених ним злочинів, даних про особу винного. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про неможливість виправлення обвинуваченого від відбування покарання та застосування до нього ст.75 КК України, суд першої інстанції, перерахувавши дані про особу, не в повній мірі врахував їх та прийшов до помилкового висновку в цій частині.
Так, з характеристики по місцю проживання обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_6 є доброзичливим та співчутливим, займається волонтерською діяльністю, надає допомогу учасникам АТО, бере активну участь в громадському житті села, є організатором і спонсором спортивних змагань по футболу, з сусідами перебуває в добрих стосунках, користується авторитетом і повагою серед односельчан (т.2 а.с.162).
З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_6 вбачається, що він займається підприємницькою діяльністю, проживає з співмешканкою і на його утриманні є двоє малолітніх дітей (т.2 а.с.160).
З довідки Довгопільської сільської ради №146 вбачається, що на утриманні ОСОБА_6 знаходиться його мати ОСОБА_61 , яка є інвалідом 2-ї групи (т.2 а.с.163).
Крім того, в апеляційній інстанції встановлено, що у ОСОБА_6 на утриманні є також малолітній ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.
Враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого, а також те, що останній раніше не судимий, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_6 є можливим без ізоляції від суспільства і його необхідно звільнити від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.296 ч.4, 345 ч.2 КК України, змінити.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя