В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження від 24.11.2019 року за № 0002655 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вигода Біляївського району Одеської області, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 26.06.2017 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України строком на два роки позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений строком на 1 рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , діючи повторно, 23.11.2019 о 23:00 годині, знаходячись біля будівлі №7 по вул. Десантній в Покровському районі м. Кривого Рогу, побачив раніше йому не знайому потерпілу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мала при собі в правій нагрудній кишені куртки в яку була одягнена мобільний телефон марки «Хіаоmі Rеdmi 7», моделі: М1901F7G, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , синього кольору. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та обернення на свою користь, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення.
Цього ж дня, о 23:05 годині ОСОБА_3 , знаходячись біля під`їзду №4 будівлі №7 по вул. Десантній в Покровському районі м. Кривого Рогу в Покровському районі м. Кривого Рогу, реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи, що його дії мають очевидний характер, підійшов до ОСОБА_5 та застосовуючи фізичну силу рук, шляхом ривку, вирвав у потерпілої з правої нагрудної кишені куртки в яку остання була одягнена мобільний телефон марки «Хіаоmі Rеdmi 7», моделі: М1901F7G, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1355 від 25.11.2019 становить 4066 гривні 58 копійки.
Після чого, ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4066 гривні 58 копійки.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що вона працює в КЗ «КСШМД» ДОР на посаді фельдшера. 23.11.2019 року о 23:00 год., виконуючи свої посадові обов`язки, вона знаходилася біля будинку № 7 на вул. Десантній в м. Кривому Розі. В цей же час, біля даного будинку перебував обвинувачений ОСОБА_3 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Повертаючись до автомобіля швидкої медичної допомоги, обвинувачений різко штовхнув, одночасно вирвавши з її зовнішньої кишені її мобільний телефон та почав тікати. Потерпіла побігла за обвинуваченим, якого затримали сторонні люди. Після цього вона забрала в обвинуваченого ОСОБА_3 свій мобільний телефон. На даний час мобільний телефон перебуває в її користуванні. При цьому на даний час претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 у неї немає, просить покарати обвинуваченого відповідно до закону.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 23.11.2019 року о 23:00 год. він знаходилася біля будинку № 7 на вул. Десантній в м. Кривому Розі та побачив як до даного будинку під`їхав автомобіль швидкої медичної допомоги. Він, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до потерпілої та в нього виник умисел на викрадення її мобільного телефону. В подальшому він вирвав з зовнішньої нагрудної кишені мобільний телефон потерпілої та почав тікати. Потім його зупинили сторонні люди та затримали працівники поліції. Вважає, що вчинив злочин, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, не може пояснили для чого вчинив такі дії. У вчиненому щиро кається, просить його суворо не карати.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, на обліку у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, обставиною, що обтяжують покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання меш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Також суд бере до уваги досудову доповідь, складену відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Крім цього судом враховано також висновок органу пробації в частині можливості виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, в якому зазначено, що в разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробування, орган пробації вважає доцільним покладання на обвинуваченого обов`язків, відповідно до ч. 2 ст. 76 КК України.

Суд також бере до уваги пояснення потерпілої ОСОБА_5 , яка повідомила, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, просить призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду. Крім цього суд враховує також ту обставину, що викрадений обвинуваченим ОСОБА_3 мобільний телефон повернуто потерпілій ОСОБА_5 .

З врахуванням вищевказаних обставин, характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 , слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, та беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.75, 76 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з під варти в залі суду негайно.

Речові докази: мобільний телефон марки «Хіаоmі Rеdmi 7», моделі: М1901F7G, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , який переданий для зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити в її розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1