Провадження № 1-кп/537/61/2020
Справа № 537/4977/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2020 року Колегія суддів Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду в місті Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження №0001478 від 14.08.2019р.
по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.307 ч.2, ст.307 ч.3, ст.309 ч.2 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.307 ч.2, ст.307 ч.3, ст.309 ч.2 КК України.
Колегією суддів, на розгляд учасників кримінального провадження було винесено питання щодо доцільності продовження, раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, строку перебування під цілодобовим домашнім арештом обвинуваченому ОСОБА_6 , т.я. термін перебування під цілодобовим домашнім арештом обвинуваченого спливає 10.02.2020 року та судове провадження не завершене до його спливу.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 не заперечував проти продовження строку перебування під цілодобовим домашнім арештом обвинуваченому ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти продовження строку перебування під цілодобовим домашнім арештом відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та прохали суд обрати більш м*який запобіжний захід.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступних висновків.
Частиною 1 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно із частиною 2 статті 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Як вбачається із реєстру матеріалів кримінального провадження, відповідно до ухвали слідчого судді від 24.09.2019 року Крюківського районного суду м. Кременчука, підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 1 місяць (30 діб) , тобто до 23.11.2019 року включно.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.12.2019 року обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 до 10.02.2020 року включно.
В ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого, також запобіжні заходи.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначено, що наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача у тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим залежить від обставин.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Враховуючи наведені матеріали слід також зазначити, що в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено, що поняття «обґрунтована підозра» означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, також і в рішенні Суду від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».
Також, по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Обвинувачений ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за що передбачено покарання на строк від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, оскільки не одружений, також не має постійного джерела доходу, оскільки офіційно не працює, що вказує на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується .
Згідно положень ст. 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.
Підставою застосування запобіжного заходу згідно з ч.2 ст.177 КПК України крім обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, є також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу ОСОБА_6 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, хоча офіційно не працює, проте називав поважні причини, які унеможливлюють його працевлаштування. Має постійне зареєстроване місце проживання, де мешкає разом з хворою матір`ю, що потребує постійного догляду. За місцем постійного проживання не надходило скарг до органу місцевого самоврядування на ОСОБА_6 ,наявність легального джерела доходу для забезпечення існування. Що вказує на наявність у нього стійких соціальних зв`язків, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_6 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке санкцією ч.2 ст.307 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, а тому на підставі даної обставини ОСОБА_6 слід продовжити строк перебування під цілодобовим домашнім арештом.
Будь-який менш суворий запобіжний захід не є гарантією, що обвинувачений ОСОБА_6 не зможе вчинити будь-яку із дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Водночас, менш суворі види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та запобігти вказаним ризикам, так як для цього місцезнаходження та спілкування обвинуваченого має бути під постійним контролем.
У зв`язку із цим, є необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк перебування під цілодобовим домашнім арештом.
Беручи до уваги наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, певних соціальних звязків, його майновий стан, обставини справи, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, наявності ризиків, визначених ч. 1ст. 177 КПК України, які є доведеними прокурором, враховуючи недоведеність недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого для запобігання ризиків, суд дійшов до висновку про можливість продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк перебування під цілодобовим домашнім арештом строком на 60 діб, який буде достатнім для неухильного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків..
З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, суд вважає можливим поряд з продовженням обвинуваченому строку перебування під цілодобовим домашнім арештом, покласти на обвинуваченого наступні обв*язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора, суд про зміну місця роботи та проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженені №0001478 від 14.08.2019р.;
Керуючись статтями 176, 177, 178, 181, 194, 196, 372 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИВ:
.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк перебування під цілодобовим домашнім арештом за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, тобто до 23.03.2020 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;
- не відлучатися із м. Кременчука без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні №0001478 від 14.08.2019р.;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі їх наявності;
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Ухвалу направити до Відділення поліції №1 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області - для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий Суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3