ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3350/19 Справа № 204/7891/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженні № 0001634 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_9

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року продовжено запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб до 09 січня 2020 року.
Суд першої інстанції враховував, ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання в разі визнання його винним у вчиненні ним злочину невеликої тяжкості та умисного тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з метою уникнення відповідальності має змогу переховуватися від суду в разі пом`якшення запобіжного заходу щодо нього; на теперішній час не встановлений порядок та обсяг доказів, що підлягатимуть дослідженню, у зв`язку з чим потерпілий та свідки не допитувалися, оскільки обвинуваченому відомі анкетні дані та місця мешкання останніх, крім того один зі свідків, зі слів обвинуваченого, є його другом, тому дійсно існує ризик того, що обвинувачений зможе незаконно впливати на потерпілого, свідків.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
Захисник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, просить скасувати ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ухвалити нову, якою обрати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі.
В обґрунтування зазначив про відсутність ризиків, зазначених в ухвалі суду, а також на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому злочинів. Вказав, що судом фактично не було розглянуто питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник та обвинувачений просили задовольнити апеляційну скаргу. Захисник вказував, що ОСОБА_6 не є соціально небезпечною особою, не мав і не має наміру ухилятися від суду. Зазначив, що ОСОБА_6 дійсно приймав участь в бійці, проте тілесних ушкоджень потерпілому він не наносив.
Прокурор та потерпілий ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Апеляційний суд, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Так, судом першої інстанції встановлено і прийнято до уваги, що на час обрання запобіжного заходу обвинувачений офіційно не працював, не має стійких соціальних зв`язків, згідно реєстру до обвинувального акту існують вагомі докази вчинення ним кримінальних правопорушень, зазначених в обвинувальному акті, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винним, відсутність даних щодо його позитивної репутації.
Апеляційний суд зважає на тяжкість і наслідки інкримінованого обвинуваченому злочину, у разі визнання його винуватим можливий строк покарання, згідно санкції тяжкої статті передбачає до десяти років позбавлення волі, незворотність наслідків-смерть людини, соціальний інтерес до злочину, продовження існування визначених судом ризиків, переховування від суду та можливість впливу на свідків, що виправдовує продовження строку тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід при вказаних обставинах може забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків та обрання більш м`яких не буде достатнім для уникнення вказаних ризиків.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Інші доводи сторони захисту щодо обставин інкримінованих обвинуваченому злочинів, фактично зводяться до оцінки визнання винуватості чи його невизнання, а тому є передчасними, оскільки, на момент звернення апеляційної скарги, питання про доведеність або недоведеність обвинувачення має вирішуватися судом першої інстанції при ухваленні остаточного рішення по справі.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року по кримінальному провадженні № 0001634 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4