Справа № 201/1172/20
Провадження 1-кс/201/570/2020
УХВАЛА
Іменем України

04 лютого 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, поданого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 28.12.2019р., -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000056 від 28.12.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи упродовж 2019 року, порушуючи вимоги законодавства, що регулює виробництво і обіг пального, а також податкового законодавства, організували на території м. Дніпра та Дніпропетровської області з метою збуту через мережу нелегальних авто-газозаправних станцій, незаконне придбання, зберігання, транспортування та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме: скрапленого газу, бензину та дизельного палива сумнівної якості за готівку, без оформлення дозвільних документів, що засвідчують його походження, якість та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

05.01.2020р. на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду від 03.01.2020р. здійснено огляди місцевості, приміщень, речей та документів АЗС (автозаправної станції комплексу обладнання призначеного для заправки пальним транспортних засобів), за адресою: АДРЕСА_1 , координати з сайту GoogleMaps: 48.496138, 35.068342.

Під час огляду виявлено та вилучено:

1) ємність для зберігання пального, білого кольору, із прикріпленою інформаційною табличкою: ТОВ «Шельф-оіл» СВГ-10.Н.1-УХЛ1, заводський номер 309, маса резервуару 2400 кг, рік випуску 2011»;

2) колонка (термінал) для відпуску скрапленого газу синього кольору, із інформаційною табличкою «шельф 100-1 LPG №7164, дата виготовлення 06.2011»;

3) обладнання для перекачку пального із табличкою «Shelf PG РК №07504, 1450 rpm, 2011 year»;

4) кабінка оператора заправної станції, коричневого кольору, яка під час обшуку не відкривалась;

5) інше технічне устаткування невідомого призначення, без ідентифікуючих ознак, яке використовується в роботі газового обладнання.

Під час огляду не виявлено ніяких дозвільних документів стосовно зберігання та продажу підакцизних товарів та законної роботи вказаної АЗС, а також не виявлено ніяких документів, що підтверджує походження та якість підакцизних товарів.

Постановою слідчого від 06.01.2020р. виявлене та вилучене під час огляду майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Володільці вилученого майна не встановлені, у зв`язку з тим, що ніяких дозвільних та правовстановлюючих документів під час огляду не було встановлено, дозвільних ліцензій на зберігання та реалізацію пального за вказаною адресою ніяким у ТУ ДПС у Дніпропетровській області не отримувались.

Власники вилученого майна не зверталися до органу досудового розслідування та не надавали документів, що підтверджують право власності на зазначене майно.

05.01.2020р. слідчим до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було подано клопотання про арешт майна, вилученого під час огляду, за результатами розгляду якого ухвалою слідчого судді від 10.01.2020р. відмовлено у задоволенні клопотання. За результатами оскарження ухвали прокурором в апеляційному порядку, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.01.2020 скасовано ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2020р. та постановлено нову, якою клопотання слідчого повернуто прокурору для усунення недоліків.

За даними з розміщеного у вільному доступі «Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним», розміщеного на офіційному сайті Державної фіскальної служби України: http://sfs.gov.ua/dovidniki--reestri--perelik/reestri/383525.html, реєстр не мітить даних про АЗС, розташовану за адресою: м. Дніпро, провулок Юнатів, 1.

З урахуванням викладеного, слідчий, посилаючись на норми Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», п. 14.1.141-1. ст. 14, ст. 216 ПК України, ст. 98, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України просить накласти арешт на вилучене майно - обладнання призначене для заправки пальним транспортних засобів та підакцизні довари, які в ньому знаходяться, які є безпосереднім предметом вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, з метою збереження речових доказів, проведення судових експертиз.

Окрім того, слідчий посилаючись на норми ст.ст. 96-1, ч. 5 ст. 170 КК України просить накласти арешт на вилучене майно з метою конфіскації та спеціальної конфіскації як виду покарання

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його і засобів технічної фіксації, в якій він просив клопотання задовольнити.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 172 КПК України, якщо це необхідно з метою забезпечення арешту майна, клопотання про арешт може розглядатися без виклику власника майна. Але це правило не поширюється на випадки розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Разом із тим, оскільки матеріали клопотання не містять відомостей про власника тимчасово вилученого майна, розгляд клопотання здійснювався без його виклику.

Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2020р. по справі № 201/235/20 у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна було відмовлено.

За результатами оскарження цієї ухвали прокурором ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.01.2020р. клопотання слідчого повернуто прокурору для усунення недоліків в строк 72 годин з моменту отримання копії ухвали. Ухвала отримана прокурором 03.02.2020р. Так, з ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27.01.2020р. вбачається, що підставлю для повернення клопотання для усунення недоліків стало те, що клопотання складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), та посилання на положення ст. 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень і закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження. Також клопотання містить лише загальні формулювання арешту майна згідно процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту об`єктом кримінально-караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали клопотання наданого 30.01.2020р., в провадженні четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000056 від 28.12.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Згідно з витягом з ЄРДР невстановлені особи упродовж 2019 року на території м. Дніпра та Дніпропетровської області організували з метою збуту через мережу нелегальних авто-газозаправних станцій, незаконне придбання, зберігання, транспортування та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме: скрапленого газу, бензину та дизельного палива.

Згідно з рапортом оперуповноваженого з ОВС 5-го відділу ОУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_5 , на виконання доручення Прем`єр-міністра України ОСОБА_6 від 14.12.2019р. №45830/0/1-19 в рамках кримінального провадження №0000056 від 28.12.2019р. встановлено, що за адресою: м. Дніпро, провулок Юнатів, 1, координати з сайту GoogleMaps: 48.496138, 35.068342, знаходиться автозаправний пункт де здійснюється реалізація газу за ціною 12,30 грн. за 1 літр виключно за готівку.

Діяльність АЗП здійснюється без оформлення дозвільних документів землекористування, без наявності будь-яких дозвільних документів. На зазначеному АЗП реалізується ПММ сумнівної якості, без застосування РРО за не обліковані грошові кошти.

Вказаний АЗС не входить до переліку єдиного державного реєстру виданих ліцензій на право роздрібної торгівлі паливно-мастильними матеріалами.

05.01.2020р. на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду від 03.01.2020р. по справі № 201/56/20 (провадження № 1-кс/201/55/2020) здійснено огляди місцевості, приміщень, речей та документів АЗС (автозаправної станції комплексу обладнання призначеного для заправки пальним транспортних засобів), розташованих за адресою: м. Дніпро, провулок Юнатів, 1, координати з сайту GoogleMaps: 48.496138, 35.068342.

Під час огляду виявлено та вилучено:

1) ємність для зберігання пального, білого кольору, із прикріпленою інформаційною табличкою: ТОВ «Шельф-оіл» СВГ-10.Н.1-УХЛ1, заводський номер 309, маса резервуару 2400 кг, рік випуску 2011»;

2) колонка (термінал) для відпуску скрапленого газу синього кольору, із інформаційною табличкою «шельф 100-1 LPG №7164, дата виготовлення 06.2011»;

3) обладнання для перекачку пального із табличкою «Shelf PG РК №07504, 1450 rpm, 2011 year»;

4) кабінка оператора заправної станції, коричневого кольору, яка під час обшуку не відкривалась;

5) інше технічне устаткування невідомого призначення, без ідентифікуючих ознак, яке використовується в роботі газового обладнання, інше обладнання, підакцизні товари та документи, які знаходяться у вказаних спорудах та відповідають за роботу АЗС та заправки транспортних засобів пальним.

Постановою слідчого від 05.01.2020р. виявлене та вилучене під час огляду майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, майно, яке має ознаки речового доказу, може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»:

місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;

зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів;

Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та розміщується у вільному доступі.

Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального містить відомості про: ліцензіатів (для юридичних осіб - найменування, код ЄДРПОУ, для фізичних осіб - суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) - прізвище, ім`я, по батькові, номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки та повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті), для спільної діяльності без створення юридичної особи - найменування, код ЄДРПОУ особи, відповідальної за ведення обліку спільної діяльності, для іноземного суб`єкта господарювання - найменування постійного представництва, реєстраційний номер постійного представництва);

За даними з розміщеного у вільному доступі «Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним», розміщеного на офіційному сайті Державної фіскальної служби України: http://sfs.gov.ua/dovidniki--reestri--perelik/reestri/383525.html, реєстр не мітить даних про АЗС, розташовану за адресою: м. Дніпро, провулок Юнатів, 1.
Згідно із п. 14.1.141-1. ст. 14 ПК України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Статтею 216 ПК України визначені обставини, за яких виникає об`єкт оподаткування акцизним податком з роздрібного продажу пального, а саме: при здійсненні фізичного відпуску пального з автозаправної станції та/або автомобільної станції незалежно від форм розрахунків. Разом з цим, датою виникнення податкових зобов`язань щодо реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар (п. 216.6. ст. 216 ПК України).

Основним документом, який регулює порядок відпускання ПММ для транспортних засобів, є Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена спільним наказом Мінпалива та енергетики України, Мінекономіки України, Мінтранспорту та зв`язку України, Держкомітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008р. № 281/171/578/155 (далі Інструкція № 281). Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Отже, у разі здійснення операцій фізичного відпуску пального через АЗС та/або АГЗС об`єктом оподаткування є операції з фізичного відпуску для заправки автотранспорту сторонніх організацій» (лист ДФС України від 09.06.2016 року № 12869/6/99-99-15-03-03-15 «Про надання роз`яснення»).

Вищевказані вимоги закону на об`єкті - АЗС, розташованому за адресою: м. Дніпро, провулок Юнатів, 1, не дотримані, а тому за вказаною адресою здійснюється незаконний збут підакцизних товарів, що підпадає під ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК, є незаконно виготовлені алкогольні напої, тютюнові вироби, пальне та інші підакцизні товари, тобто товари, до ціни яких згідно з чинним законодавством включається акцизний збір.

Як було установлено з матеріалів клопотання на підставі ухвали слідчого судді здійснено огляд АЗС за адресою: м. Дніпро, провулок Юнатів, 1, під час якого вилучено речей, які мають значення для кримінального провадження, а саме:

1. ємність для зберігання пального, білого кольору, із прикріпленою інформаційною табличкою: ТОВ «Шельф-оіл» СВГ-10.Н.1-УХЛ1, заводський номер 309, маса резервуару 2400 кг, рік випуску 2011»;

2. колонка(термінал) для відпуску скрапленого газу синього кольору, із інформаційною табличкою «шельф 100-1 LPG №7164, дата виготовлення 06.2011»;

3. обладнання для перекачки пального із табличкою «Shelf PG PK №07504, 1450 rpm, 2011 year»;

4. кабінка оператора заправної станції, коричневого кольору, яка під час обшуку не відкривалась;

5. технічне устаткування невідомого призначення, без ідентифікуючих ознак, яке використовується в роботі газового обладнання, підакцизні товари та документи, які знаходяться у зазначених спорудах, відповідають за роботу вилученої автозаправної станції та заправки транспортних засобів пальним.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Відповідно до ч. 5 ст. ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження.

Враховуючи, що вилучене в ході огляду майно не було безпосередньо зазначене в ухвалі слідчого судді про проведення огляду, тому в розумінні норм ст. 168 КПК України зазначене майно має статусу тимчасово вилученого, відповідно у слідчого виник обов`язок звернення до слідчого судді з клопотанням про його арешт у строки передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Як свідчать матеріали клопотання власник вилученого майна не встановлені. Дозвільних ліцензій на зберігання та реалізацію пального за вказаною адресою ніяким у ТУ ДПС у Дніпропетровській області не отримувались.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя доходить висновку про можливість накладення арешту на вилучене під час огляду майно як таке, що має значення для кримінального провадження, оскільки на даній стадії досудового розслідування відносно цього майна проводяться слідчі дії щодо встановлення законності виготовлення, транспортування з метою збуту та збуту підакцизних товарів, і остаточне рішення щодо їх долі може бути прийняте після проведення судової експертизи, яка буде призначена органом досудового розслідування, а також встановлення законності їх походження. Ці обставини, на думку слідчого судді потребують додаткової перевірки під час досудового розслідування, що вказує на обґрунтованість клопотання слідчого в частині накладення арешту на це майно.

Що стосується доводів клопотання слідчого про необхідність накладення арешту з метою спеціальної конфіскації, то слідчий суддя вважає його необґрунтованим.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України а рештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

Відповідно до ч.1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, передбаченого, зокрема, ч.1 ст. 204 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину.

Проте, як видно з матеріалів кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування, не встановлено особу підозрюваного, а цивільний позов не заявлений, а тому відсутні підстави для накладення арешту з метою спеціальної конфіскації.

З огляду на зміст клопотання, обставини, які встановлені на даний час органом досудового розслідування та кваліфікацію кримінальних правопорушень, суддя слідчий приходить до висновку, що слідчим наведено доводи щодо підстав та необхідності накладення арешту на майно та їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України. Вилучені речі можуть мати суттєве значення для проведення досудового слідства, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі, відчуження речових доказів, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Згідно із ч. 5. ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170 - 173 КПК України, суддя слідчий,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна, поданого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 28.12.2019р. задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 05.01.2020р. під час проведення огляду місцевості, приміщень, речей та документів за адресою: АДРЕСА_1 , координати з сайту GoogleMaps: 48.496138, 35.068342, майно, а саме:

1) ємність для зберігання пального, білого кольору, із прикріпленою інформаційною табличкою: ТОВ «Шельф-оіл» СВГ-10.Н.1-УХЛ1, заводський номер 309, маса резервуару 2400 кг, рік випуску 2011»;

2. колонка (термінал) для відпуску скрапленого газу синього кольору, із інформаційною табличкою «шельф 100-1 LPG №7164, дата виготовлення 06.2011»;

3. обладнання для перекачки пального із табличкою «Shelf PG PK №07504, 1450 rpm, 2011 year»;

4. кабінка оператора заправної станції, коричневого кольору, яка під час обшуку не відкривалась;

5. технічне устаткування невідомого призначення, без ідентифікуючих ознак, яке використовується в роботі газового обладнання, підакцизні товари та документи, які знаходяться у зазначених спорудах, відповідають за роботу вилученої автозаправної станції та заправки транспортних засобів пальним шляхом заборони розпорядження та користування.

Арешт діє до його скасування у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1