Номер провадження: 11-кп/813/1162/20
Номер справи місцевого суду: 523/8574/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2013 року народження, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з вищою освітою, непрацевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.5 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0005460, внесеному до ЄРДР 06.12.2018 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 07.04.2020 рокувідносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.5 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0005460, внесеному до ЄРДР 06.12.2018 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, районний суд послався на дані про особи обвинувачених, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, те, що обвинувачені перебуваючи на свободі можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також те, що обвинувачені зникли з місця події, намагалися приховати сліди скоєного кримінального правопорушення та обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому продовжують існувати ризики, які враховувалися при обранні запобіжного заходу, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченої на стаді судового розгляду кримінального провадження, яке на теперішній час не завершене.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на невмотивованість ухвали суду; відсутність обґрунтованого обвинувачення скоєння ОСОБА_8 інкримінованого їй злочину, а також відсутність ризиків, на які послався районний суд в оскаржуваній ухвалі; судом не мотивована неможливість визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави; протягом дев`яти місяців перебування обвинувального акту на розгляді районного суду, не було проведено жодного судового засідання по суті пред`явленого обвинувачення, чим порушуються принципи законності та забезпечення права на свободу та особисту недоторканість щодо ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 ніким не оскаржена, апеляційний суд не перевіряє її у цій частині.

Згідно вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст.331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Колегією суддів встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою, не зменшились.

Не погоджуючись із доводами захисника про те, що судом не наведено належного мотивування та обґрунтування висновків та доказів, які стали підставою для продовження обвинуваченої найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що обвинувачена може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: остання обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.12 ч.5 ст.115 КК України, який карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд мотивував необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 не лише обґрунтованістю обвинувачення, а й наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Так, з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_8 а також того, що останній відома особи потерпілих та свідків, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що існує ризик того, що обвинувачена може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитаний на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом обвинуваченої можуть змінити показання під час судового розгляду.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що стан здоров`я обвинуваченої не перешкоджає її перебуванню у місці попереднього ув`язнення, застосований запобіжний захід не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченої від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачена може не виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченої на більш м`який, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

За таких обставин, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що не відпав і не зменшився ризик переховування обвинуваченої від суду, зважаючи на покарання, яке їй загрожує в разі визнання її винуватою.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення зумовлений наявністю попередніх ризиків та може мати місце у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки обвинувачена ніде не працевлаштовані, тобто не має постійного джерела доходу, та може вдатися до спроб вчинення інших злочинів, в тому числі, аналогічно у зв`язку з відсутністю засобів для існування.

Апеляційний суд відхиляє посилання захисника на відсутність доказів причетності ОСОБА_8 до скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки на даному етапі судового розгляду у апеляційного суду відсутні повноваження давати оцінку доказам причетності особи до скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення, адже відповідно до ст. 368 КПК України таке питання в вирішуються судом при ухваленні вироку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не мотивована неможливість визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави спростовується змістом оскаржуваної ухвали (а.п.20), у якій суд обґрунтовано зазначив, що на підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає можливості застосування застави відносно обвинуваченої, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства.

Більш того, апеляційний суд вважає, що у даному випадку підставою для незастосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави є також п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, оскільки інкримінований обвинуваченій злочин спричинив загибель людини.

Щодо посилань сторони захисту стосовно того, що протягом дев`яти місяців перебування обвинувального акту на розгляді районного суду не було проведено жодного судового засідання по суті пред`явленого обвинувачення, апеляційний суд звертає увагу на те, що на теперішній час здійснюється судовий розгляд вказаного кримінального провадження, а тому існують вищевказані ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що районний суд об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, передбачених ст. 28 КПК України.

Керуючись ст.176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 422, 532КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0005460 від 06.12.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України - залишити без змін.
Повторно звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4