Справа № 576/122/20
Провадження № 1-кс/576/58/20
УХВАЛА

22 січня 2020 року м. Глухів

Слідчий суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
власника майна ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Глухівського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000700 від 23.09.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду з даним клопотанням звернувся слідчий, вказавши, що в провадженні СВ Глухівського ВП ГУНП в Сумській області перебуває вказане кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 23.09.2019 року до Глухівського ВП надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 23.09.2019 року о 00 год 03 хв. невідома особа шляхом вільного доступу проникла до його власного автомобіля марки "Фольцваген Транспортер", д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля його власного домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала мобільний телефон "Ксіомі", дві чоловічі парасольки, зв`язку ключів до будинку та аксесуари до мобільного телефону. Заявлена сума матеріальних збитків складає 6500 грн.

В період часу з 15:40 год. до 16:35 год. 20.01.2020 року слідчим слідчого відділення Глухівського відділу поліції ГУ НП в Сумській області, проведений огляд місця події за адресою: Сумська область, м. Шостка, військова частина № НОМЕР_2 , кімната прийому громадян, в ході якого у ОСОБА_6 вилучено мобільний телефон «Xiaomi Redmi Not7» ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 .

Враховуючи, що даний мобільний телефон «Xiaomi Redmi Not7» має силу речового доказу, на ньому могли зберегтись сліди вчинення кримінального правопорушення, які в подальшому можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то 21.01.2020 року мобільний телефон «Xiaomi Redmi Not7», визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, а також для збереження речей з метою проведення експертних досліджень транспортного засобу, слідчий вважає доцільним накласти арешт на мобільний телефон «Xiaomi Redmi Not7».

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав. Пояснив, що підставою для накладення арешту вважає вилучення мобільного телефону під час огляду місця події та визнання його речовим доказом. Проведення експертиз із застосуванням телефона досудовим розслідуванням не планується, сліди злочину на ньому не збереглися.

Власник майна ОСОБА_4 заявив, що через відсутність телефону протягом декількох місяців вже має певні незручності, хотів би вільно користуватися належним йому майном, але в цілому не заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши слідчого, власника майна, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна потрібно відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно зі ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, до вимог КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як вбачається з матеріалів клопотання воно не містить переліку наявних ризиків, що доводять необхідність такого арешту, у клопотанні та в судовому засіданні слідчі не навели доводів про те, що незастосування заборони у вигляді арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. При цьому слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що саме по собі вилучення та визнання предмета злочину речовим доказом не є достатньою підставою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
За таких обставин, враховуючи те, що слідчим не доведено необхідності такого арешту, наявності ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, неспівмірності обмеження потерпілого у праві вільного володіння майном, клопотання слідчого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172-173, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділення Глухівського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1