Дата документу 20.02.2020 Справа№ 310/2410/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/2410/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/219/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, громадянина України, який неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, має середньо-спеціальну освіту, не працює, не військовозобов`язаний, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12 грудня 2008 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ст.ст. 69,70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 03 лютого 2010 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22 грудня 2013 року по відбуттю строку покарання;
- 31 серпня 2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту. Звільнений 08 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання;
- 26 травня 2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту;
- 06 жовтня 2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.ст.70,72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст.71 КК України приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- 17 березня 2017 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до 2 позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано покарання за вирком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 жовтня 2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 4 місяці. Звільнений 27 березня 2018 року по відбуттю строку покарання.;
- 30 листопада 2018 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Прокурор Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 червня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладено на останнього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та, як наслідок, - невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року, більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, якщо останній протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, вірно застосував положення ч.4 ст.70 КК України, однак при звільнені обвинуваченого від відбування покарання зменшив іспитовий строк з вже призначеного за попереднім вироком - вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року, з 3 років до 1 року 6 місяців, внаслідок чого неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин за таких обставин.
09 листопада 2018 року приблизно о 18:00 годині, знаходячись навпроти шостого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключа проник до салону автомобіля ВАЗ 21063, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у тимчасовому володінні ОСОБА_9 , звідки таємно, повторно викрав майно, належне ОСОБА_9 , а саме: акумуляторну батарею «FORSE» потужністю 55 ампер, вартістю 250 грн, акумуляторну батарею «BOSH» потужністю 55 ампер, вартістю 350 грн, електронну сигарету «Wismec Reuleaux RX200», вартістю 1500 грн, а всього на загальну суму 2100 грн.
Після цього, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 2100 гривень.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, і на думку колегії суддів, є обґрунтованими.
Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України.
Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 ніким з учасників провадження не оспорюється.
Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості цього правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також враховано досудовому доповідь органу пробації. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, але не самого суворого у виді обмеження волі на мінімальний строк.

У зв`язку із тим, що злочин за цим вироком обвинувачений ОСОБА_6 вчинив 09 листопада 2018 року, тобто до постановлення попереднього вироку щодо нього Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2019 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення остаточного покарання ОСОБА_6 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України.

Разом з тим, є обґрунтованими доводи прокурора про те, що звільняючи ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність в частині визначення тривалості іспитового строку.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
Як зазначено вище, злочин у даному провадженні ОСОБА_6 вчинив 09 листопада 2018 року, тобто до постановлення попереднього вироку щодо нього Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року.

Разом з тим, призначаючи обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі положень ч.4 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, та звільняючи останнього від цього покарання з випробуванням, суд визначив остаточно іспитовий строк, який є меншим ніж іспитовий строк, визначений ОСОБА_6 за попереднім вироком.

Таким чином, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 в частині призначеного останньому покарання підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з постановленням в цій частині нового вироку.

Враховуючи ступінь тяжкості та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, а також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає за можливе призначити останньому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, та на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, призначеним за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

апеляційну скаргу заступника прокурора Бердянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 червня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим призначеним за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2018 року остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4