Провадження №11-кп/801/91/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_11 , захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2019 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженку м. Вінниця, громадянку України,

проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судиму:

08.06.2007 року вироком Ленінського районного суду м. Вінниця за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільненої від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком три роки;

28.07.2010 року вироком Першотравневого районного суду м. Чергівці за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до п`яти років позбавлення волі;

17.05.2011 року вироком Ленінського районного суду м. Вінниця за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі;

24.09.2013 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст. 389, ст. 71 КК України до двох років трьох місяців обмеження волі, звільненої від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік шість місяців;

09.11.2015 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 850 грн.;

20.03.2017 року вироком Апеляційного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст.. 70 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі, звільненої від відбування покарання на підставі ст. 79 КК України до 06.08.2022 року;

14.12.2017 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2017 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненої від відбування покарання на підставі п. «в» ст.. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено остаточне покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 28.08.2018 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Вінниця, громадянина України,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого;

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_12 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 28.08.2018 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати по проведенню експертиз в сумі одна тисяча сімсот шістнадцять гривень на користь держави.

Стягнуто в рівних долях з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 процесуальні витрати по проведенню експертиз в сумі чотири тисячі сімсот дев`ятнадцять гривень на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.08.2018 року, на футляр з жіночими окулярами, які вилучено у ОСОБА_12 скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.08.2018 року, на одинадцять футлярів з окулярами, коробку з жіночим взуттям, які вилучено у ОСОБА_13 вирішено скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2018 року, на футляр з окулярами та жіночу сумку, які вилучено у ОСОБА_8 вирішено скасувати.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду першої інстанції, 07.04.2018 року в період часу 19:05 год. по 19:15 год. ОСОБА_8 перебувала в торговому залі магазину «ПроСтор», що розташований по вул. Литвиненко, 1 в м. Вінниці, в якому здійснює торговельну діяльність ТОВ «Стиль Д». В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме засобів особистої гігієни.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу з прилавку вищевказаного магазину викрала один жіночий станок для гоління з картриджем, торгівельної марки «Gillette Venus», який в подальшому сховала до букету квітів, що знаходився в її руці. Одразу після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину, шляхом вільного доступу з прилавку викрала один набір картриджів, торгівельної марки «Gillette Venus Swirl 2 шт.», який в подальшому також сховала до букету квітів, що знаходився в її руці. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, не розрахувавшись за товар, та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Відповідно до висновку експертизи № 2707-2708/18-21 від 13.06.2018 року, загальна ринкова вартість вищевказаного викраденого майна становить 269,60 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдала ТОВ «Стиль Д» матеріальної шкоди на загальну суму 269,60 грн.

23.04.2018 року в період часу 19:15 год. по 19:35 год. ОСОБА_8 перебувала в торговому залі магазину «ПроСтор», що розташований по вул. Литвиненко, 1 в м. Вінниці, в якому здійснює торговельну діяльність ТОВ «Стиль Д». В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме засобів особистої гігієни та побутової хімії.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу з прилавку вищевказаного магазину викрала один чоловічий станок для гоління з картриджем, торгівельної марки «Gillette Fusion Proglide Flexball + 1 картридж», який в подальшому сховала до своєї жіночої сумки. Одразу після цього, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину, шляхом вільного доступу з прилавку викрала один засіб для миття посуду «Fairy Ніжні руки Чайне дерево і м`ята», об`ємом 500 мл., який також сховала до своєї жіночої сумки. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, не розрахувавшись за товар, та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Відповідно до висновку експертизи № 3024-3025/18-21 від 12.06.2018 року, загальна ринкова вартість вищевказаного викраденого майна становить 215 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдала ТОВ «Стиль Д» матеріальної шкоди на загальну суму 215 грн.

25.04.2018 року приблизно о 17:40 год. ОСОБА_8 перебувала в торговому залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований по АДРЕСА_3 , в якому здійснює торговельну діяльність ФОП ОСОБА_14 . В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме одягу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу з прилавку вищевказаного магазину взяла одну жіночу блузку, фірми виробника «Zara», білого кольору, та сховала її до своєї жіночої сумки. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, не розрахувавшись за товар, та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Відповідно до висновку експертизи № 3130- 3132/18-21 від 12.06.2018 року, ринкова вартість вищевказаної блузки становить 238 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 завдала ФОП ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 238 грн.

27.08.2018 року близько 16:15 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_12 знаходились на третьому поверсі ТЦ «Вінницький Універмаг», що розташований на площі Гагаріна, 2 в м. Вінниця. Перебуваючи у вказаному торговому центрі, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 підійшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », власником якого являється ФОП ОСОБА_15 та який в той час знаходився в зачиненому стані. В цей час у ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , діючи таємно, спільно та за попередньою змовою, з корисливих спонукань, а ОСОБА_8 також повторно, шляхом пошкодження вхідних дверей проникли всередину приміщення магазину «Каріна» та викрали з даного магазину: дві пари окулярів у футлярах бренду «Emporio Armani» моделі «ЕА 2618», дві пари окулярів у футлярах бренду «Chanel» моделі «5374 В», дві пари окулярів у футлярах бренду «Chanel» моделі «5519 А», дві пари окулярів бренду «Dior» серії «Glisten» моделі «Е12Е/WS», дві пари окулярів у футлярах бренду «Chanel» моделі «5339Н», дві пари окулярів у футлярах бренду «Versace» моделі «MOD4898», дві пари окулярів у футлярах бренду «Gucci» моделі «S586», дві пари окулярів у футлярах бренду «Chloe» серії «Carlina» моделі «СЕ134S», дві пари окулярів у футлярах бренду «Chloe» моделі «СЕ114S», дві пари окулярів у футлярах бренду «Gucci» моделі «GG3845», дві пари окулярів у футлярах бренду «Emporio Armani» моделі «ЕА2616/S», дві пари окулярів у футлярах бренду «Jimme Choo» моделі «Andre/E-B JTA/NH», шкіряну жіночу куртку золотистого кольору італійського виробництва фірми «Sportlaim», жіночу блузу золотого кольору в стразах італійського виробництва фірми «VDR», взуття зеленого кольору фірми «VDR», шкіряне жіноче взуття італійського виробництва, шкіряне жіноче взуття італійського виробництва бренду «Iceberg» моделі «ID360А», жіночу шкіряну сумку бренду «TODS» моделі «ID0065». Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли та викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта № 4834-4840/18-21 від 19.09.2018 року, загальна вартість вищевказаних викрадених речей становить 202912 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_12 завдали ФОП ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 202912 грн.

В апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2019 року у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким

- ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді шести років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 7 років позбавлення волі.

- ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

Також просить виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про визнання пом`якшуючої обставини ОСОБА_8 покарання наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей. Зазначити у мотивувальній частині вироку обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 рецидив злочину

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не в достатній мірі врахував те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судима, останній раз була звільнена на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», проте знову вчинила злочини. Також суд зазначив, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, проте 07.03.2013 року ОСОБА_7 був засуджений вироком Апеляційного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. 24.10.2014 року ОСОБА_7 звільнений по відбуттю покарання. Відповідно до ст. 89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину. Тобто суд не врахував та не зазначив про непогашену судимість ОСОБА_7 . З урахування вище викладеного суд мав врахувати обставину, що обтяжує покарання рецедив злочинів. Також суд не врахував, що шкода, завдана діями обвинувачених не відшкодована.

Крім того, судом безпідставно зазначено обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_16 - наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, оскільки обвинувачена вихованням дітей не займалась, її дітям призначено опікунів. Наявність дітей не стримало обвинувачену ОСОБА_8 від вчинення злочинів.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить визнати ОСОБА_8 невинною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати її. Також просить суд врахувати наявність на утриманні обвинуваченої ОСОБА_8 двох неповнолітніх дітей, визнання вини нею по епізоду за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання з випробування з іспитовим строком.

Вимоги мотивує тим, що жодного допустимого доказу, який би свідчив про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України прокурором надано не було, а судом не досліджено. Непричетність обвинуваченої ОСОБА_8 до вчинення злочину , передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується показаннями самої обвинуваченої, потерпілих, свідків.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2019 року, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Свої вимоги мотивує тим, що жодних прямих доказів вини ОСОБА_7 немає.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про доцільність ухвалення нового вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених внаслідок м`якості; думку обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги захисників, заперечували проти апеляційної скарги прокурора; думку захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляційні скарги, заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 та апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - слід задовольнити частково.

До таких висновків апеляційний суд дійшов з наступних мотивів.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами ч.5 ст.27 КПК України, під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є повне фіксування судового процесу технічними засобами.

При цьому ч.4 ст.107 КПК України визначено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_12 порушено вищенаведені вимоги закону.

Так, відповідно до журналу судового засідання від 05.02.2019 року та 20.06.2019 року є судові засідання (а.с.№ 89 т. 1,а.с.183 т.2),проте згідно приєднаного до матеріалів кримінального провадження технічного запису дані судові засідання відсутні, тобто їх неможливо прослухати.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді та прослуховуванні аудіотехнічного запису судового засідання.

Так в ході судового засідання 05.02.2019 року, запис якого відсутній, прокурором подавались докази до суду, частина яких ставиться під сумнів з точки зору допустимості та належності в апеляційних скаргах адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_17 . Крім того, в судовому засіданні 05.02.2019 року допитувалась потерпіла ОСОБА_14 .

В даному випадку технічний носій містить важливу інформацію, пов`язану із судовим розглядом, однак не містить певного фрагменту, який значною мірою впливає на з`ясування істотних для судового розгляду обставин та ухвалення рішення апеляційним судом.

Наведене узгоджується із положеннями, викладеними у постанові ВСУ від 24 листопада 2016 року № 5-1кс(15)16: «при вирішенні питання про те, чи було порушення повноти фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу істотним і таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК, необхідно зважати на обсяг інформації, відсутньої на технічному носії, та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про них виявилась відсутньою на технічному носії».

З огляду на наведене вище в сукупності з тим ,що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону ,яке є істотним, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, з огляду на що в решті вимоги апеляційних скарг адвокатів та прокурора задоволенню не підлягають.

Разом з тим, в ході нового судового розгляду суду першої інстанції слід перевірити з належною оцінкою доводи захисників, більш ретельніше дослідити та надати відповідну оцінку усім наявним в кримінальному провадженні доказам, як на підтвердження вини обвинувачених, так і тих, що їх заперечують самі обвинувачені та захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Крім того, при новому судовому розгляді суду слід з`ясувати відомості та данні про попередні судимості ОСОБА_7 , оскільки відомості викладені в оскаржуваному вироку та доводи прокурора в частині судимості ОСОБА_7 різняться .

При умові наявності істотних порушень КПК України , апеляційний суд не має процесуальної можливості усунити вказані недоліки та неузгодженності при апеляційному перегляді.

Відносно питання, яке слід вирішити при скасуванні судового рішення, а саме відносно запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Згідно положень КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою застосовується, якщо слідчий, прокурор доведе, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Обставини, які враховуються під час продовження строку тримання під вартою, викладені в ст.199 КПК України.

В ході розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та оцінив сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, встановлення яких є необхідним при обранні запобіжного заходу.

Обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, є неодноразово судима, звільнялась з місць позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», тобто не стала на шлях виправлення та не зробила належних висновків, повторно вчинивши умисні корисливі злочини, немає соціально-стримуючих факторів: не має постійного місця роботи, тобто не має законного джерела доходу і засобу для існування, а також враховуючи наявність подання служби у справах дітей про позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що встановлені під час розгляду справи обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, в силу ст. 89 КК України не судимий, тривалий час перебуває під вартою, має постійне місце проживання, є одруженим.

Будь-яких інших обґрунтувань, які свідчать про те, що заявлені ризики існують, які виправдовують тримання особи під вартою, в матеріалах кримінального провадження відсутні. Не були такі обставини доведені прокурором під час апеляційного розгляду апеляційний судом.

Самі по собі лише ті обставини, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання на строк до шести років позбавлення волі, в даному випадку не можуть слугувати підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Отже, враховуючи практику Європейського суду, дані, що характеризують особу підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про те, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 буде переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи сукупність наведених обставин, поведінку ОСОБА_7 , який запевнив суд про співпрацю зі судом, і, що лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для застосування найбільш суворого виду запобіжного заходу - тримання під вартою, те що ОСОБА_12 утримується під вартою з 28.08.2018 року в даному провадженні, колегія суддів вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт з покладаннями обов`язків .

За таких обставин апеляційні скарги захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню, запобіжний захід щодо ОСОБА_7 - зміні на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що, на думку колегії суддів, буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 417,420 КПК України, суд

у х в а л и в :

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 задовольнити частково.

апеляційні скарги захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2019 року відносно

ОСОБА_8 та ОСОБА_12 - скасувати у зв"язку з істотними порушеннями норм кримінально-процесуального закону.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 19.07.2020 року включно.

Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою АДРЕСА_2 , до 19.07.2020 року.

У відповідності до п.п. 1,2,3,4,5,6 ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки :

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватись від спілкування із свідками, потерпілим, визначеними слідчим у кримінальному провадженні;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали в частині зміни ОСОБА_7 запробіжного заходу здійснити відповідно до ч. 3 ст. 202 КПК України.

Ухвала набирає законної сили та оскарженню не підлягає.

Судді: