Справа № 638/2624/20
Провадження № 1-кс/638/746/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000769 від 22.02.2020 року за ч.1 ст.246 КК України,-

встановив :

Слідчий Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме транспортний засіб «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , № (рами): НОМЕР_2 , в якому знаходиться деревина.

Клопотання обґрунтовує тим, що 21.02.2020 року в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, пр.. Перемоги, 57Г/1 у невстановленої особи виявлено та вилучено транспортний засіб «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_1 № (рами): НОМЕР_2 , в якому знаходиться деревина без належних документів на перевезення. За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 0000769 за ч.1 ст.246 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_7 , 1968 р.н. Орган досудового розслідування вважає, що невжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, та встановлення всього кола осіб, причетних до скоєння злочину, оскільки у разі повернення зазначеного майна можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направлені на його знищення або переховування, що значно ускладнить або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.

Слідчий наполягав на задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення даного клопотання, вказавши про те, що всі обставини можливо з`ясувати під час допиту власника майна, який має всі необхідні документи дозвільного характеру та такі, що надають право на перевезення певного майна.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

21.02.2020 року до ЄРДР внесено відомості за № 0000769 за ч.1 ст.246 КК України за фактом того, що невстановлена особа незаконного перевозила дрова на території Шевченківського району на автомобілі КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно протоколу огляду місця події від 21.02.2020 року вилучено вказаний транспортний засіб, всередині якого перебуває деревина.

Відповідно до витягу АМТ (МВС) зазначений транспортний засіб «КАМАЗ» належить ОСОБА_7 .

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Частиною 1 статті 246 КК України передбачена відповідальність за незаконну порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням слідчим не надано перелік майна, що є об`єктом злочину, тобто деревина, що перебуває у транспортному засобі, яка має певні ознаки та характеристики, відомості про які не надано. Суд позбавлений можливості ідентифікувати, яка саме деревина перебуває у транспортному засобі та на яку слідчий просить накласти арешт. Кількість, ознаки, характеристики вилученого слідчим майна не наведена та не доведена належними та допустимими доказами з урахуванням кваліфікації злочину, що передбачає відповідальність саме за незаконну порубку дерев.
Суду надано відомості про власника саме транспортного засобу, в якому перебуває деревина, однак не надано доказів про те чи є ця особа власником об`єкту злочину деревини, або лише транспортного засобу. При цьому власник транспортного засобу ОСОБА_7 , захисник якого в судовому засіданні повідомив про законність своїх дій з приводу перевезення деревини, слідчим не допитаний, не з`ясовані всі обставини, що мають значення для встановлення істини по кримінальному провадженню.
В порушення вимог ст..173 КПК України слідчим не доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволення даного клопотання.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000769 від 22.02.2020 року за ч.1 ст.246 КК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п?яти днів з дня проголошення до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1