Дата документу 28.01.2020
Справа № 501/4512/19
У Х В А Л А
28 січня 2020 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника власника майна ОСОБА_4 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як зазначено у витягу з цього реєстру, були внесені на підставі повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення від 19.01.2019.
27 січня 2020 року до слідчого судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_6 про арешт вищезазначеного вилученого майна в якості речових доказів, так як вони можуть бути предметами злочинної діяльності та містити на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , підтримав клопотання, представники власника майна ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечувала.
Слідчій суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
27 січня 2020 року слідчий, в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, звернувся до слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду місця події, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було вилучено вищезазначене майно.
Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27 січня 2020 року в задоволенні клопотання було відмовлено та проведений огляд місця події визнано незаконним.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Слідчий суддя вважає, що особа, яка звернулася із клопотанням, не довела в судовому засіданні існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення. Матеріали клопотання не містять жодного доказу щодо цього.
Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
В частині другій статті 170 зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме - можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий суддя вважає, що особа, що подала клопотання про арешт майна, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме - можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Більш того, клопотання про арешт майна взагалі не містить посилання на обставини, які б свідчили про існування зазначених ризиків.
Крім того, відповідно до ч.1 і ч.3 ст.233, ч.3 ст.234 та ч.2 ст.237 КПК України, проведення обшуку та огляду житла чи іншого володіння особи можливі тільки на підставі ухвали слідчого судді, суду, крім невідкладних випадків, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
Згідно п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Відповідно до ч.4 ст.87 КПК України, докази, передбачені п.1 ч.2 цієї статті, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Частиною 2 статті 87 КПК України передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Як зазначалося вище, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27 січня 2020 року в даному кримінальному провадженні було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення огляду місця події, під час якого було тимчасово вилучено майно.
Як зазначалося вище, слідчим суддею встановлено, що огляд місця події, під час якого було тимчасово вилучено майно, визнаний незаконним, а тому накладення арешту на майно, яке було вилучене під час такого огляду, неможливо.
За таких обставин клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна є необґрунтованим.
Керуючись ст.ст.110, 131-132, 172-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
- сім картонних коробок від планшетів, з зарядним пристроєм кожна,
- сім планшетів ZL.10: планшет білого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 , планшет чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_3 ІМЕІ2: НОМЕР_4 , з сім-картою «Лайфселл» № НОМЕР_5 , планшет чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_6 ІМЕІ2: НОМЕР_7 , планшет чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_8 ІМЕІ2: НОМЕР_9 , з сім-картою «Лайфселл» № НОМЕР_10 , планшет чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_11 ІМЕІ2: НОМЕР_12 , планшет чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_13 ІМЕІ2: НОМЕР_14 , з сім-картою «Лайфселл» № НОМЕР_15 , планшет чорного кольору вимкнений;
- дванадцять коробок від стартових пакетів «Лайфсел» абонентських номерів: НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , о633407249, НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 ;
- шість зошитів з чорновими записами;
Копію ухвали надіслати (вручити) прокурору, слідчому, іншим зацікавленим особам.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя