Справа № 461/804/20
Провадження № 1-кс/461/564/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 Галицький районний суду м. Львова в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання старшого слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

в с т а н о в и в :
У провадженні слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000405 від 22.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про те, що 21.01.2020, близько 20:00 год., невідома особа, перебуваючи в кафе "П`яльня", що на пл.Ринок у м.Львові, шляхом вільного доступу таємно викрала із кишені штанів та сумки ОСОБА_4 належний йому мобільний телефон марки "Айфон 7+", ІМЕІ: НОМЕР_1 , із вставленою сім-картою мобільного оператора "ВФ України" НОМЕР_2 , id-паспорт громадянина України № НОМЕР_3 від 02.02.2017, банківські картки "Приват Банк" та дисконтні картки, чим спричинила ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 12000 гривень.

Старший слідчий слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон марки «Айфон 7 плюс», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору та мобільний телефон марки «Хуавей», ІМЕІ: НОМЕР_5 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» серії: № НОМЕР_6 в силіконовому чохлі чорного кольору.

Клопотання слідчого обґрунтується тим, що 22.01.2020 слідчим СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області в ході огляду місця події по пл.Різні у м.Львові в ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено мобільний телефон марки «Айфон 7 плюс», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору та мобільний телефон марки «Хуавей», ІМЕІ: НОМЕР_5 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» серії: № НОМЕР_6 в силіконовому чохлі чорного кольору..

На даний час виникла необхідність в накладені арешту на мобільний телефон марки «Айфон 7 плюс», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору та мобільний телефон марки «Хуавей», ІМЕІ: НОМЕР_5 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» серії: № НОМЕР_6 в силіконовому чохлі чорного кольору.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що мобільний телефон марки «Айфон 7 плюс», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору та мобільний телефон марки «Хуавей», ІМЕІ: НОМЕР_5 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» серії: № НОМЕР_6 в силіконовому чохлі чорного кольору, в подальшому, можуть бути використані, як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження, а також з метою запобігання можливих наявних ризиків щодо його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, однак, вилучення вказаних речей є за своєю сутністю обмеженням права власності, котре за вимогами ст. 16 КПК України не може бути здійснено без судового рішення.

Слідчий в судове засідання не прибула, проте у прохальній частині клопотання просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 2 ст. 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо , щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукувані, пристосовані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

Частинами 1,2,3 та 6 ст.170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення , забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, вважаю, що з метою збереження речових доказів, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України,

у х в а л и в :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 задоволити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Айфон 7 плюс», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» НОМЕР_4 , в чохлі чорного кольору та мобільний телефон марки «Хуавей», ІМЕІ: НОМЕР_5 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» серії: № НОМЕР_6 в силіконовому чохлі чорного кольору.

Ухвала про накладення арешту на майно виконується негайно.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду, в порядку, передбаченому ст. 395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1