Справа № 627/1146/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2019смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника потерпілої - ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000227 по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пархомівка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, українця, військовозобов`язаного, маючого базову загальну середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, учня групи В-13 Краснокутського професійного аграрного ліцею, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

у с т а н о в и в :

11.06.2017 року, приблизно о 00 год. 10 хв., неповнолітній ОСОБА_10 знаходився в кафе «Міраж», яке розташоване по вул.Перемоги №11-Б у смт. Краснокутськ, Краснокутського району, Харківської області, де на той час також перебувала неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між потерпілою та ОСОБА_10 на ґрунті неприязних відносин виникла сварка . Після сварки ОСОБА_5 вирішила повернутися додому та покинула кафе «Міраж». Після чого у ОСОБА_10 виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5

11.06.2017 року, близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_10 наздогнав неповнолітню ОСОБА_5 біля її будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій прямий умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень, знаходячись позаду неповнолітньої ОСОБА_5 , ухопив її обома руками за плечі та потягнув до себе. Від дій ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , яка знаходилася до нього спиною, впала йому на грудну клітину. У подальшому ОСОБА_10 лівою рукою утримував обидві руки ОСОБА_5 за спиною, а правою рукою обхватив шию ОСОБА_5 з силою почав її стискати. ОСОБА_5 почала чинити опір ОСОБА_10 , подряпавши йому шию. Продовжуючи свої злочинні дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 лівою ногою зробив підніжку ОСОБА_5 , від якої вона втратила рівновагу та впала до бетонного стоку для води. Коли ОСОБА_5 знаходилася в положенні лежачи, то ОСОБА_10 біля неї присів та обома руками ухопив її за шию та з силою її стискав. ОСОБА_5 , захищаючись та чинячи опір ОСОБА_10 ,обома руками ухопила його за статеві органи та стисла їх, тим самим припинила дії ОСОБА_10 спрямовані на спричинення їй тілесних ушкоджень.

Внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_10 - неповнолітній ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді механічної асфіксії від здавлення органів шиї, садна в лобній області голови та в області носу, синця по верхній поверхні області лівого плечового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/31- КК/19 від 17.09.2019 кваліфікуються як середньої тяжкості тілесне ушкодження (п. 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 р. №6).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевикладених обставинах, пояснивши, що між ним і потерпілою виникла сварка та він спричинив останній тілесні ушкодження

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила , що дійсно з обвинуваченим виникла сварка та він почав її душити , спричинивши тілесні ушкодження.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_10 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого в обсязі обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, повністю доведена і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Визначаючи міру покарання для ОСОБА_10 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_10 , відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Вивченням особи ОСОБА_10 судом встановлено, що він осудний, не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» не перебуває, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, з 01 вересня 2018 року навчається в Краснокутському професійному аграрному ліцеї, за місцем навчання характеризується позитивно, за місцем проживання - Краснокутська селищна рада компрометуючими матеріалами відносно нього не розраховує. Згідно досудової доповіді Краснокутського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 06.12.2019 року, обвинувачений неповнолітній не має проблем із контролем власної поведінки та емоцій, агресії до оточуючих не проявляє, всі конфліктні питання намагається вирішувати мирним шляхом. З рідними підтримує доброзичливі стосунки та має від них підтримку. Знайомих з антисоціальною поведінкою не має. У нього багато друзів. Алкогольні напої та наркотичні засоби не вживає. Має безліч позитивних планів на майбутнє. Обвинувачений не вважає себе кримінальною особистістю, а правопорушення нормою свого життя. Ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення є середньою. Виправлення неповнолітнього можливе без ізоляції від суспільства.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_10 , згідно ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному злочині та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_10 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_10 покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, у виді позбавлення волі, але на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком. На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 на стадії досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_10 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді 2 (два) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий термін тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-3 ДВД диски «VS» з відеофайлами № 00043, № 00044, № 00045 із записом одночасного допиту декількох осіб від 11.01.2018 року, що знаходяться у матеріалах кримінального провадження, - залишити у останньому.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1