ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/19/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1848/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.126-1, ч.1 ст.122 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-при секретарі ОСОБА_5 ,
-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження №11кп/818/1848/20 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23 січня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Харкова, громадянку України, з вищою освітою, не одружену, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
засуджено:
-за ст.126-1 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт;
-за ч.1 ст.122 КК України на 1 рік позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання 1 рік позбавлення волі.
Кримінальне провадження було розглянуто в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як зазначено у вироку, установлено, що у період часу з 30 березня 2019 року по 21 листопада 2019 року ОСОБА_7 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 діючи умисно, у порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно із якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, систематично вчиняла фізичне та психологічне насильство щодо своєї матері, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою проживає однією сім`єю за вищевказаною адресою.
Зокрема, 30 березня 2019 року, близько 11 год., більш точного часу встановити не представилось за можливе, - ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинила сімейну сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , з якою проживає однією сім`єю за вищевказаною адресою. В ході сварки висловлювалась на адресу ОСОБА_8 , яка на той час мала вік 83 роки, нецензурною лайкою, залякувала та погрожувала переслідуванням. Такі дії ОСОБА_7 призвели до психологічних страждань потерпілої та завдали шкоди її психічному здоров`ю у формі емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, втраті повноцінного побуту та відпочинку, заниження самооцінки. Цього ж дня, близько 11 год. 45 хв., продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 , не бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, використовуючи фізичну перевагу, необережно штовхнула ОСОБА_8 , спричинивши останній фізичного болю. У зв`язку з цим, ОСОБА_9 - сусідка, яка проживає у АДРЕСА_2 , викликала бригаду швидкої медичної допомоги №705, лікарі якої повідомили Індустріальний ВП ГУНП в Харківській області про сімейне насильство щодо ОСОБА_8 з боку ОСОБА_7 .
Крім того, 17 липня 2019 року, близько 16 год. 45 хв., більш точного часу встановити не представилось можливим, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_10 , використовуючи як привід, безпідставне звинувачення ОСОБА_8 у тому, що із-за неї, потерпілої, - молодшого сина ОСОБА_10 забрали на виховання до КНП ХОР Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений гай», умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, знову вчинила психологічне насильство щодо своєї матері, яке виразилось у словесних погрозах, приниженні та залякуванні, що спричинили емоційну невпевненість ОСОБА_8 і призвело до психологічного страждання.
Крім того, 19 листопада 2019 року, звечора, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у приміщені квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинила психологічне насильство щодо своєї матері, ОСОБА_8 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, що спричинили емоційну невпевненість останньої і призвело до психологічного страждання.
Крім того, у вироку також зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25 листопада 2019 року, приблизно о 02 год., більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у кімнати зали, діючи умисно, з мотивів особистих неприязних відносин до своєї матері, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає спільно з нею, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, розуміючи, що остання є особою похилого віку, на ґрунті раніше виниклого конфлікту з потерпілою, переслідуючи єдиний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи наслідки у вигляді тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, підійшла до потерпілої, яка спала у своєму ліжку, сіла на неї зверху та почала стискати своїми руками її шию, а коли остання прокинулась, стала наносити удари кулаками у скроневу область голови зліва, завдаючи таким чином фізичного болю ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , схопила ОСОБА_8 своїми руками за обидві руки та почала їх викручувати у результаті чого, ОСОБА_8 , відчула різкий сильний біль в правій кисті.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що відповідно до змісту вироку, під час судового розгляду кримінального провадження судом прийняті до уваги ті обставини вчинення ОСОБА_7 психологічного насильства щодо своєї матері та спричинення останній тілесних ушкоджень, які були встановлені під час досудового розслідування. Крім того, як вбачається з мотивувальної частини вироку суду, обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України визнано судом доведеним, проте судом не вказано у чому саме обвинувачується ОСОБА_7 , а зазначено лише те, що продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , схопила ОСОБА_8 своїми руками за обидві руки та почата їх викручувати у результаті чого, ОСОБА_8 , відчула різкий сильний біль в правій кисті. Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими.

Відповідно до положень ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, до якого належить і судове, підлягають доказуванню ряд обставин, що мають для нього значення, зокрема: час, місце, спосіб, форма вини та мотив вчинення кримінального правопорушення і ці обставини, згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, повинні бути наведені у сформульованому у мотивувальній частині вироку обвинувачені, визнаному судом доведеним.

Цих вимог закону не виконано.

Як слідує із матеріалів провадження, у мотивувальній частині вироку не наведено формулювання обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України, визнаного судом доведеним, а лише зазначені обставини злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується органами досудового розслідування.

Тобто, суд у вироку послався на обставини, які були встановлені під час досудового розслідування, а визнане доведеним судом обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України у судовому рішенні не сформулював. До того ж, у мотивувальній частині вироку не зазначено ступеню тяжкості спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, тобто наслідків вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - є підставами для скасування вироку.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження вищевказаних обставин кримінального провадження, оскільки ці обставини не були встановлені судом і клопотань про їх повторне дослідження учасниками судового провадження не заявлено.

З огляду на наведене, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбаченої п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження щодо забезпечення обвинуваченій права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України тісно пов`язане з її обвинуваченням за ст.126-1 КК України, тому вирок скасовується у повному обсязі.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора і постановити рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 23 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: