Справа № 729/3/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/12/20
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 19 серпня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000432, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2019 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рудьківка, Бобровицького району, Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 29 лютого 2016 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.289, ст.69 КК України до 03 років позбавлення волі без конфіскації майна, ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27 квітня 2017 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт за місцем його проживання строком на 01 рік 04 місяці 21 день, з відрахуванням на користь держави 20% заробітної плати,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2019 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

За сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2016 року у виді 03 років позбавлення волі, із врахуванням ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27 квітня 2017 року про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт строком на 01 рік 04 місяці 21 день,-у виді 12 місяців виправних робіт, що згідно ст.72 КК України становить 04 місяці позбавлення волі, і призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 04 місяці без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту його затримання - з 28 листопада 2017 року.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 28 листопада 2017 року по 11 січня 2019 року, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, - залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 20419 грн. 88 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави 296 грн. 61 коп. витрат на залучення експертів.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що при винесенні вироку суд порушив вимоги ст.ст. 315-327 КПК України, а саме: під час підготовчого судового засідання було перераховано осіб, які заявлено свідками, як зі сторони захисту, так і зі сторони обвинувачення. Зі сторони обвинувачення - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_9 . Зі сторони захисту - ОСОБА_14 та ОСОБА_12 .. Під час судового провадження було допитано лише свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , при цьому покази останнього не співпадають з показами попередньо допитаних свідків. Захисником, під час підготовчого судового засідання було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_14 , яке суд задовольнив, однак вказаний свідок в судове засідання не з`явився, суд прийняв рішення про подальший розгляд справи без допиту цього свідка, оскільки він не був заявлений під час підготовчого судового засідання та судом проігноровано допит свідка ОСОБА_15 .

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 , який раніше судимий 29 лютого 2016 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.289, ст.69 КК України до 03 років позбавлення волі без конфіскації майна, ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27 квітня 2017 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт за місцем його проживання строком на 01 рік 04 місяці 21 день, з відрахуванням на користь держави 20% заробітної плати, повторно вчинив кримінальне правопорушення за слідуючих обставин.

ОСОБА_8 , 24 червня 2017 року у вечірній час, перебуваючи на території Комунального підприємства «Міськдобробут» за адресою: м.Бобровиця Чернігівської області, вул.Комунарська, 25, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою його тимчасового використання, підійшов до залишеного без нагляду легкового автомобіля марки «Niva Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 140683 грн. 98 коп., який належить потерпілому ОСОБА_9 , та діючи умисно, без дозволу власника, всупереч його волі, сів на місце водія, завів двигун ключем, який взяв у кабінеті потерпілого ОСОБА_9 , розташованого та території вказаного КП «Міськдобробут», після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися даним автомобілем.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які висловилися на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону, як вважає колегія суддів, судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 були дотримані.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 за обставин, викладених у вироку, суд першої інстанції обґрунтував доказами, дослідженими під час судового розгляду, які оцінені відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за викладених у вироку обставин, місцевий суд обґрунтував дослідивши і проаналізувавши пояснення:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що разом із ОСОБА_12 , який відпочивав у нього, на території підприємства ремонтували автомобіль у боксі, де перебувала «Нива-Шевроле», а коли в ній спрацювала сигналізація, то прийшов охоронець, він взяв ключі та вимкнув сигналізацію. Після чого, він та ОСОБА_12 , сіли в автобус і поїхали в село, про подальшу долю Нива-Шевроле та ключів від неї йому не відомо. Визнав лише, що взяв ключі від «Нива-Шевроле» без дозволу власника;

- потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що є директором КП «Міськдобробут», в якому під час виправних робіт працював ОСОБА_8 слюсарем-сантехніком, а в подальшому - водієм сміттєвоза. 24 червня 2017 року на території підприємства виявив відсутність свого автомобіля «Нива-Шевроле», ключів від нього та викликав поліцію. ОСОБА_8 йому зізнався, що він взяв «Ниву-Шевроле» та їздив на транспортному засобі до с. Марківці, також останній повідомив, що «Ниву-Шевроле» можна забрати біля військомату. Автомобіль повернутий пошкодженим -двигун перегрітий, бампер розбитий;

- свідка ОСОБА_10 , згідно показань якого ОСОБА_9 повідомив йому 26 червня 2017 року про викрадення автомобіля «Ниви-Шевроле». Даний автомобіль був біля військомату, за кермом був високий чорний хлопець, поруч перебував ОСОБА_8 , автомобіль був грязний, були подряпини та вм`ятини на задніх дверцятах. ОСОБА_8 не заперечував і сказав, що вони взяли даний автомобіль та обіцяв відремонтувати «Ниву-Шевроле»;

- свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що працює на підприємстві охоронцем та заступив на зміну 24 червня 2017 року та в цей час на територію підприємства прийшов ОСОБА_8 з товаришем, а о 17-00 год. обвинувачений з товаришем пішли, на наступний день прийшли і продовжили ремонт, його змінив ОСОБА_9 . В подальшому останній повідомив йому про відсутність автомобіля «Нива-Шевроле». Чув, що ОСОБА_8 поїхав на їй за запчастинами, а автомобіль перебуває у його вдома. Біля військомату був автомобіль Нива-Шевроле, за кермом був товариш ОСОБА_8 , який ремонтував двигун, був також інший хлопець та дівчата, поряд був ОСОБА_8 , а автомобіль був пошкоджений;

- свідка ОСОБА_12 який пояснив, що в кінці червня 2017 року ОСОБА_8 запросив його в гості. Коли він приїхав до останнього, вони зранку на автомобілі МАЗ поїхали на роботу ОСОБА_8 , де стали ремонтувати автомобіль ГАЗ. ОСОБА_8 відкрив бокс ключами і завів автомобіль «Нива-Шевроле» та поїхали на ній забрати жінку обвинуваченого та у кафе, потім поїхали додому ОСОБА_8 , де випивали. За кермом «Нива-Шевроле» був ОСОБА_8 , який пояснив, що це його автомобіль. Алкогольні напої вживав разом із ОСОБА_8 і в с.Рудьківка, і у кафе, разом були три доби. В подальшому, він приїхав на «Нива-Шевроле» до військомату. В соціальній мережі ОСОБА_8 писав, що на роботі зникли гроші і його підозрюють у цьому, потрібно 25000 грн.;

- свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні місцевого суду пояснив, що був понятим при проведенні слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 , останній показував та розповідав про угон автомобіля, як брав ключі у кабінеті ОСОБА_9 , відкривав гараж, заводив машину «Нива-Шевроле» і їздив в с. Рудьківка, свідчення ОСОБА_8 надавав без примусу.

Встановлені судом обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, також підтверджується даними, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 19 серпня 2017 року, згідно якого, територія КП «Міськдобробут» огороджена, бокси зачинені, наявні замки на них, на території СТО по вул.Незалежності м.Бобровиця перебуває автомобіль марки «Нива-Шевроле», НОМЕР_1 , із пошкодженнями-поверхневої деформації лако-фарбового покриття правої частини заднього бамперу, пошкодження лако-фарбового покриття частини лівого заднього крила;

- протоколі слідчого експерименту від 12 грудня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_8 , за участі захисника адвоката ОСОБА_17 , в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_18 зазначає обставини прибуття 24 червня 2017 року близько 16-30 год. на роботу на територію КП «Міськдобробут», де зайшов до кабінету ОСОБА_9 , і у шухляді столу взяв ключі від автомобіля «Нива-Шевроле», та потім відкрив ключами бокс, де перебував даний автомобіль. В подальшому, завів двигун вказаного автомобіля і виїхав на ньому із території підприємства з метою користування у власних потребах, після користування залишив автомобіль біля військомату, а в подальшому про викрадення автомобіля повідомив його власника ОСОБА_9 .

Вищезазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують вину ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортним засобом, належного потерпілому ОСОБА_9 , вчиненому повторно.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені ним в апеляційній скарзі, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Судом першої інстанції обґрунтовано свої висновки поясненнями свідків у відповідності до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно якої, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_8 наполягав на тому, що його оговорив ОСОБА_12 , а він не є причетним до викрадення автомобіля.

Зазначеним показанням обвинуваченого суд першої інстанції дав належну оцінку у взаємозв`язку з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони не узгоджуються з фактичними обставинами справи і з таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого, щодо неправдивості показань свідка ОСОБА_12 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Показанням вказаного свідка суд першої інстанції дав належну оцінку у взаємозв`язку з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Крім того, показання надавалися вказаним свідком безпосередньо в судовому засіданні місцевого суду, у встановленому порядку він був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і приведений до присяги, ним надавалися чіткі та послідовні пояснення щодо обставин вчинення злочину, які йому були відомі та безпосереднім свідком яких він був, які, крім іншого, повністю узгоджуються з показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та підтверджуються сукупністю інших досліджених доказів.

Колегія суддів також враховує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, котрі могли б свідчити про намагання ОСОБА_12 обмовити ОСОБА_8 .

Крім того, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що ОСОБА_8 йому зізнався, що він взяв автомобіль «Ниву-Шевроле» та їздив на ньому до с. Марківці, а сам він, ОСОБА_8 , також повідомив, що «Ниву-Шевроле» можна забрати біля військомату.

До того ж, колегія суддів враховує, що сам обвинувачений пояснював, що брав ключі від автомобіля без дозволу, з метою вимкнення сигналізації і їх подальша доля, як і доля автомобіля йому невідома. Однак, на переконання колегія суддів, така версія захисту є малоймовірною, з огляду на вище викладене та, зважаючи на пояснення потерпілого, про те, що мати обвинуваченого обіцяла виплатити шкоду, в зв`язку з чим він і звернувся з заявою до правоохоронних органів через деякий час після вказаних подій, і, як пояснював свідок ОСОБА_12 , обвинувачений хизувався перед ним, що автомобіль «Нива-Шевроле» є його власністю.

З огляду на вище викладене, доводи апелянта, що потерпілий звернувся до поліції із заявою про вчинення злочину лише зі сплином значного часу, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки як пояснював потерпілий, він намагався вирішити питання щодо добровільного відшкодування завданої шкоди без звернення до правоохоронних органів

Стосовно недопиту судом у якості свідка ОСОБА_14 , колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у самій апеляційній скарзі, з ініціативою допиту зазначеного свідка виступила сторона захисту, а відповідно до ч.2 ст. 327 КПК України прибуття в суд перекладача (за винятком залучення його судом), свідка, спеціаліста або експерта забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. При цьому, суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику, що і було неодноразово зроблено судом першої інстанції.

Проте явка зазначеного свідка стороною захисту забезпечена не була, хоча судом першої інстанції були здійснені неодноразові заходи щодо прибуття даного свідка в судове засідання.

Згідно ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Враховуючи вище вказану норму КПК України, посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі, що не було допитано свідка ОСОБА_15 , колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки вказаний свідок не був безпосереднім очевидцем викрадення автомобілем та не міг повідомити про обставини його зникнення, про його допит не заявлялися клопотання в суді першої інстанції і про існування вказаного свідка було відомо до ухвалення вироку суду.

В ході апеляційного розгляду доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо введення його в оману захисником ОСОБА_17 відносно необхідності визнання ним вини, в тому числі, і під час проведення слідчого експерименту, оскільки останній являється батьком, на той час, начальника Бобровицького відділу поліції, не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

Захисник адвокат ОСОБА_17 був призначений згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 28 листопада 2017 року № 025-0001856 регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернігівській області в особі ОСОБА_19 за повідомленням Бобровицького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, а саме, слідчого ОСОБА_20 .

Відповідндо до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно матеріалів кримінального провадження, вказаний обвинуваченим ОСОБА_21 , як начальник Бобровицького ВП, в даному кримінальному провадженні не входив до групи слідчих, яким було доручено провести досудове розслідування та не приймав жодних процесуальних рішень, а тому неможливо стверджувати про наявність будь якої зацікавленості адвоката ОСОБА_17 в результатах даного кримінального провадження, або наявності законних обставин, які згідно норм КПК України виключали б його участь у даному кримінальному провадженні.

Крім того, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 , пояснив, що він був понятим при проведенні слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 і останній розповідав про угон автомобіля, як брав ключі у кабінеті ОСОБА_9 ,, відкривав гараж, заводив автомобіль та їздив на ньому, тобто, вказані пояснення обвинувачений надавав без примусу, і, на переконання колегії суддів, наведене свідчить про добровільність надання ОСОБА_8 пояснень з приводу вчиненого кримінального правопорушення і деталі якого могли бути відомі лише особі, яка його вчиняла.

За наведених підстав, колегія суддів приходить до безумовного висновку про те, що вина ОСОБА_8 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який повторно притягується до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, що свідчить про його схильність до вчинення кримінально-караних дій, одружений, не працює, є працездатною особою, має постійне місце проживання, за яким скарг не має, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, перебував у розшуку з 04 жовтня 2017 року, досудову доповідь органу Бобровицького РС з питань пробації, згідно якої, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 визначено високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, виправлення останнього без позбавлення чи обмеження волі не можливе і становить небезпеку для суспільства, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі.

З вищенаведеним висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і вважати його явно несправедливим через суворість чи м`якість, є безпідставним.

Відносно доводів обвинуваченого щодо розбіжностей у висновках експертів щодо розміру суми збитків, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано її визначив в сумі 20419 грн. 88 коп., оскільки майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду кримінального провадження.

Як обґрунтовано зазначено місцевим судом з посиланням на методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року №142/5/2092, згідно звіту №3099/09/17 про оцінку колісного транспортного засобу, дата складання звіту-27 вересня 2017 року, дата оцінки-24 червня 2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки CHEVROLET моделі NIVA 21230, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням фізичного зносу складає 20419 грн. 88 коп., що і підлягає стягненню на користь потерпілого, а підстав для стягнення 39727 грн. 75 коп. в судовому засіданні не встановлено.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2019 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4