ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія ч.1 ст. 263 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003005 за апеляційними скаргами прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 20 грудня 2019 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останні рази:
27.04.2012 Октябрським районним судом м. Полтави зач.1 ст. 309 , ч.4 ст. 70 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 19.12.2013 умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 2 дні;
17.11.2017 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн, який сплачено,
засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 5338,34 грн. судових витрат.
Вирішено питання про речові докази.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин:

На початку жовтня 2019 року ОСОБА_8 на території військового полігону м. Полтави умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, шляхом знахідки, придбав вибухові пристрої (боєприпаси), а саме: 4 уніфіковані запали ручної гранати модернізовані УЗРГМ-2, 1 уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2 та 5 корпусів ручних гранат РГД-5, споряджені всередині тротилом, придатні для вибуху, які переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зберігав у спальній кімнаті до 22.10.2019, до моменту виявлення під час обшуку працівниками поліції.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України на 5 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу прокурор мотивує тим, що суд недостатньо врахував тяжкість вчиненого злочину, суспільну небезпеку, те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, не працює, не має постійного заробітку, а джерелом доходу є вчинення злочинів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та з встановленням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Свої апеляційні вимоги обвинувачений мотивує тим, що суд не надав належну оцінку обставинам, які пом`якшують покарання, а саме - визнання вини у повному обсязі, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також зазначає, що він має міцні соціальні зв`язки, підтримує родинні відносини з батьками, за місцем проживання характеризується посередньо, має інвалідність 3-ї групи та захворювання, у зв`язку з чим не має можливості знайти постійне місце роботи, проте заробляє на життя випадковими та тимчасовими підробітками.

Стверджує, що боєприпаси він знайшов випадково та не мав наміру застосовувати ці боєприпаси за призначенням. При цьому жодних негативних наслідків його дій не настало.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, який не підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції щодо обставин провадження та винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв (боєприпасів), без передбаченого законом дозволу, за який його засуджено, учасниками провадження не оспорюється.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працює, посередньо характеризується, стан здоров`я; обставину, яка обтяжує покарання: рецидив злочину, відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Твердження обвинуваченого про неврахування обставини, яка пом`якшує покарання, а саме: щирого каяття, є безпідставним, оскільки факт щирого каяття особи у вчиненні злочину не знайшов своє відображення в матеріалах кримінального провадження, так як розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Натомість, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 систематично вчиняє злочини, що не свідчить про осуд своєї поведінки, а у даному провадженні, знаючи про те, що знайдені ним пристрої є вибухонебезпечні, не вжив заходів для передачі їх правоохоронним органам, а зберігав за місцем свого проживання в багатоквартирному будинку, чим наражав інших мешканців цього будинку на небезпеку.
Не знайшли підтвердження і доводи обвинуваченого про активне сприяння у розкриттю злочину. Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Натомість, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 не вчиняв дії для добровільної видачі боєприпасів, а всі пристрої були вилучені працівниками поліції в ході проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого.
Всі інші обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, та які встановлені під час судового провадження, судом першої інстанції при ухваленні вироку враховані.

Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, обвинуваченим не зазначено та колегією суддів, під час перегляду вироку суду, не встановлено.

Разом з цим, враховуючи, що обвинувачений свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, тяжких наслідків від його дій не настало, відсутні підстави і для призначення більш суворого покарання, як про це просить прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає. У зв`язку з цим апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 20 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.
У зв`язку з набранням вироком чинності взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання рахувати з 24 лютого 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4