ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/347/20 Справа № 711/4124/16-к Категорія: ч.1 ст. 376 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника в режимі

відеоконфернції з Приморським

районним судом м. Одеса ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0003188 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2020 року про звільнення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, -

в с т а н о в и л а :

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачувались в тому, що вони 19.12.2014 року, близько 09 години прибули до Придніпровського районного суду м. Черкаси, де розпочався розгляд у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 , подане в порядку ст. 206 КПК України, про негайне звільнення останнього з-під варти та перебували в залі засідання під час розгляду клопотання. Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_14 , яка була головуючим суддею, близько 15 години оголосила рішення суду, відмовивши у задоволенні вищевказаного клопотання.

Після оголошення рішення суддею, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 всупереч ст.ст. 126 і 129 Конституції України, в яких визначено, що судді під час здійснення правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, а тому вплив на них у будь-який спосіб забороняється, умисно вчинили активні дії спрямовані на втручання в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків та добитися винесення неправосудного рішення, які полягали у здійсненні впливу на свідомість і волю судді, а саме: висловлювали в усній формі у бік судді критику, образи, вимагали змінити винесене і проголошене ОСОБА_14 законне рішення і наполягали на звільненні з-під варти свого сина та онука ОСОБА_13 , а також шляхом блокування вхідних дверей до залу судових засідань, створювали перешкоди судді та голові Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_15 в можливості виходу з зали суду близько до 21 години.

Такі дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 376 КК України, як втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків та добитися винесення неправосудного рішення.

До початку судового розгляду захисник ОСОБА_11 заявив клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.02.2020 звільнено ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 376 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження № 0003188 стосовно останніх.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просила скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд в суді.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції закрив кримінальне провадження та звільнив обвинувачених від кримінальної відповідальності до початку розгляду передчасно, оскільки обвинувачені заперечували вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення, при цьому судом першої інстанції не досліджено доказів, якими підтверджується факт вчинення злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, думки обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисника ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважають ухвалу суду першої інстанції законною та обгрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даному кримінальному провадженню вказані вимоги закону були дотримані.

Доводи прокурора про допущення судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом першої інстанції закрито кримінальне провадження та звільнено обвинувачених від кримінальної відповідальності до початку судового розгляду, без дослідження доказів, якими підтверджується факт вчинення злочину та при запереченні обвинуваченими факту вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення, є необґрунтованими.

Зі змісту положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України вбачається, що якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Тобто, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді кримінального провадження в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним законом не передбачено.

Відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з вказаних положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не порушено вимог матеріального та процесуального права при вирішенні клопотання захисника ОСОБА_11 та, дотримуючись вимог закону, обґрунтовано звільнено ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора - відсутні.

Керуючись ст. 404, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.02.2020 про звільнення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :