Провадження № 11-кп/811/1373/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Львів
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 23 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 , -

з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст 185 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік і 6 (шість) місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1 (одного) року і 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Зарахувано обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення (перебування під вартою) з 18 грудня 2018 року.
Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без зміни до вступу вироку в законну силу.
Вирішено питання речових доказів. Початок відбування покарання постановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 18 грудня 2018 року, приблизно о 10 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, перебуваючи на території Краківського ринку, що розташований на вул. Базарній , 12 у м. Львові, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, повторно, шляхом вільного доступу, з торгового стелажу, де здійснює торгівельну діяльність зимовим одягом ОСОБА_9 , таємно викрав дві зимові жіночі шапки з помпонами чорного та сірого кольору, вартістю 300 гривень, кожна чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 600 гривень.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 18 грудня 2018 року, приблизно о 10 год. 40 хв., перебуваючи на території Краківського ринку, що розташований на вул . Базарній, 12 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, повторно, підійшовши до торгового стелажу, де здійснює торгівельну діяльність зимовим одягом потерпіла ОСОБА_10 , повторно, вчинив замах на таємне викрадення жіночої шапки, торгової марки «Anika», вартістю 300 гривень, однак свого злочинного наміру до кінця не довів з незалежних від своєї волі причин, оскільки був затриманий працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

На цей вирок захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.
Не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , захисник вважає, що призначене обвинуваченому покарання є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Вказує, що суд при винесенні вироку зобов`язаний виходити із необхідності призначеного покарання тяжкості злочину та особистості засудженого, можливості виправлення особи без відбуття покарання у місцях обмеження або позбавлення волі, тому даний вирок є надто суворим та таким, що підлягає зміні.

Зазначає, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 є визнання ним вини в повному обсязі, щиросердечне каяття, активне сприяння слідству у розкритті злочину.

Апелянт стверджує, що ОСОБА_6 перебуваючи під вартою з 18 грудня 2018 року за час проведення досудового слідства, вже неодноразово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням потерпілих та оточуючих людей.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_7 просить врахувати те, що обвинувачений у скоєному щиросердечно розкаяся, заявив про зміну ставлення до свого способу життя, у зв`язку з народження у нього дитини під час перебування його під арештом та увірування його у Господа Бога, що докорінно змінило його ставлення до способу життя та що буде допомагати йому у подальшому не скочуватись до вчинення правопорушень.

Захисник стверджує, що з урахуванням вищевказаних характеристик та обставин, суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_6 менш суворе покарання в межах санкції статті.

Вважає, що на підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи інформацію про особистість обвинуваченого, наявність пом`якшувальної обставини покарання та відсутності обтяжуючих обставин, суд помилково не застосував більш м`яке покарання в межах санкції статті, а саме позбавлення волі строком на 10 місяців, тобто час, реально відбутий під вартою.

Вважає, що з врахуванням того факту, що санкція статті передбачає й інші альтернативні покарання, у тому числі обмеження волі, суд призначив суворіше покарання в межах санкції статті, не аргументувавши необхідність його застосування, що не відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченого.

Вказує, що покарання у вигляді реально відбутого за час досудового та судового слідства, але не більше 10 місяців позбавлення волі, було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання: кари, виправлення засудженого, попередження скоєння нових злочинів.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, установлених та перевірених судом першої інстанції у порядку ч. 3 ст.349 КПК України, правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст 185 КК України, апеляційний суд не перевіряв, оскільки законності й обґрунтованості судового рішення у цій частині апелянт не оскаржує.
Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 вбачається, що він фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

У підтвердження своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_7 покликається на те, що суд помилково не застосував більш м`яке покарання в межах санкції статті. Не врахував особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання та обставини, які пом`якшують покарання: визнання вини, щире каяття та активне сприяння слідству у розкритті злочину.

Проте, такі покликання захисника ОСОБА_7 є безпідставними. Судом при призначенні покаранні враховано всі обставини, на які покликається апелянт, про що зазначено у вироку, та наведені мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , виконав вимоги ст.65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив і дав належну оцінку всім доказам, зібраним по справі, врахував особу обвинуваченого та інші фактичні обставини справи та призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Відповідно, доводи, що наводить захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі не заслуговують на увагу.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку.

За таких обставин, немає підстав для зміни вироку суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 23 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4