Справа №: 272/727/18
Провадження № 1-кп/272/23/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
з участю обвинуваченої ОСОБА_7
з участю захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка в залі суду кримінальне

провадження № 0000020 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, уродженки м. Андрушівка, заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої на посаді завідуючої Андрушівського центру розвитку дитини № 3 «Дюймовочка», раніше не судимої, РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч.2 ст. 191, ч.І ст. 366 КК України,
встановив:

ОСОБА_7 , працюючи на посаді завідуючої Андрушівського центру розвитку дитини № З Андрушівської міської ради, розташованого по вул. Заводській 8, м. Андрушівка Житомирської області, відповідно до посадових інструкцій, будучи наділеною адміністративно-розпорядчими повноваженнями, будучи службовою особою та відповідальною за ведення табелю обліку робочого часу працівників Андрушівського центру розвитку дитини № 3, в період часу з листопада по грудень 2016 року та з грудня 2017 по січень 2018 року, подала у бухгалтерію Андрушівської міської ради підроблені табелі обліку робочого часу медичної сестри Андрушівського центру розвитку дитини № 3 Андрушівської міської ради Житомирської області у яких зазначено завідомо неправдиві дані про відпрацьовані години медичною сестрою закладу ОСОБА_9 , оскільки остання періодично в робочий час перетинала кордон України та знаходилась за її межами, що підтверджується даними Державної прикордонної служби, а тому не могла перебувати на робочому місці та виконувати покладені на неї службові обов`язки.Так, в кінці листопада 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні Андрушівського центру розвитку дитини № 3, що по вул. Заводська, 8 в м. Андрушівка, Житомирської області, достовірно знаючи про відсутність на робочому місці медичної сестри даного закладу - ОСОБА_9 , яка 26.11.2016 перетнула державний кордон України та 04.12.2016 та повернулась внесла завідомо неправдиві відомості в офіційний документ - табелі обліку робочого часу за листопад 2016 року, що остання нібито перебувала на робочому місці в період з 28 по 30 листопада 2016 року та за грудень 2016 року, що остання нібито перебувала на робочому місці 1 та 2 грудня 2016 року.Вона ж, аналогічним чином в грудні місяці 2017 року, перебуваючи в приміщенні Андрушівського центру розвитку дитини № 3, що по вул. Заводська, 8 в м. Андрушівка, Житомирської області, достовірно знаючи про відсутність на робочому місці медичної сестри ОСОБА_9 , яка 13.12.2017 перетнула державний кордон України та 28.04.2018 повернулась з Польщі, внесла завідомо неправдиві відомості в офіційний документ - табель обліку робочого часу за грудень 2017 року, що остання нібито перебувала на робочому місці в період з 14 по 15 грудня 2017 року та за січень 2018 року, що остання перебувала на робочому місці в період з 2 по 5 та 9 січня 2018 року. Внаслідок зазначених дій ОСОБА_7 , як службової особи наділеною адміністративно - господарськими та організаційно-розпорядчими повноваженнями вчинено службове підроблення, тобто внесено до офіційних документів завідомо неправдиві дані про те, що ОСОБА_9 відпрацювала передбачений обсяг робочих годин та завірено табелі обліку використання робочого часу власним підписом та відтиском мокрої печатки очолюваного нею закладу і в подальшому надано вказані документи у Андрушівську міську раду, яка за рахунок коштів місцевого бюджету, здійснює повне забезпечення Андрушівського центру розвитку дитини № 3, що стало підставою для незаконного нарахування ОСОБА_9 заробітної плати за вказаний період.
В судовому засіданні обвинувачена свою вину за ч.І ст. 366 КК Українивизнала повністю та пояснила,що дійсно вона,працюючи на посаді завідуючої Андрушівського центру розвитку дитини №3 Андрушівської міської ради в період часу з листопада по грудень 2016 року та з грудня 2017 по січень 2018 року, подала в бухгалтерію Андрушівської міської ради табелі обліку робочого часу медичної сестри Андрушівського центру розвитку дитини, у яких зазначено були неправдиві дані про відпрацьовані години медичною сестрою закладу ОСОБА_9 . Проте вину в інкримінованому їй злочині за ч.2 ст.191 КК України вину не визнала, оскільки у неї не було умислу, корислового мотиву та корисливої мети на здійснення відповідних дій по тій причині, що відповідне вона фактично здійснила по своїй недбалості,не оформивши відповідними наказами відкликання Білоус з відпусток. Так, на її прохання ОСОБА_9 ,перебуваючи у чергових відпустках в період 2015-2016 років неодноразово в зв`язку з службовою необхідністю виходила на роботу,а саме : в період з 06.07.2015 року по 02.08.2015 рік ОСОБА_9 виходила на роботу 07.07.2015р., 08.07.2015р., 09.07.2015р., 10.07.2015р., 30.07.2015р., 31.07.2015р. В 2016 році вона викликала на роботу ОСОБА_9 , яка знаходилась у відпустці в період з 03.10.2016 року по 31.10.2016 року в наступні дні: 24.10.2016р., 25.10.2016р., 26.10.2016р., 27.10.2016р., 28.10.2016р., 31.10.2016р. На підтвердження того, що у зазначені вище дні ОСОБА_9 знаходячись у чергових відпустках безпосередньо виходила на її прохання на роботу,надала суду для огляду листи-меню харчування дітей, що складаються у дитячому закладі щоденно та які особисто, як медична сестра, складала та також підписувала саме ОСОБА_9 .Безпосередньо зазначені дні складання меню для харчування: 07.07.2015р., 08.07.2015р., 09.07.2015р., 10.07.2015р., 30.07.2015р., 31.07.2015р., 24.10.2016р., 25.10.2016р., 26.10.2016р., 27.10.2016р., 28.10.2016р., 31.10.2016р., співпадають із днями, коли ОСОБА_9 виходила на роботу під час відпусток у 2015 та 2016 роках, що відповідно не було відображено в табелях її робочого часу, так як накази про виклики ОСОБА_9 із відпусток не складалися. Тобто вона, будучи керівником,по своїй недбалості не складала накази про викликання з відпустки ОСОБА_10 , а лише пообіцявши «дати відгули», в подальшому табелірувала робочий час ОСОБА_9 , коли остання була відсутня на роботі в замін відпрацьованим попередньо годинам під час чергових відпусток. Просила за ч.2 ст.191 КК України її виправдатим,а за ч.1 ст.366 КК України визначити мінімальне покарання.

Крім повного визнання ОСОБА_7 вини за ч.1 ст.366 КК України її вина за ч.1 ст.366 КК України доведена дослідженими в судовому засіданні доказами:
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона працювала медичною сестрою в Андрушівському центру розвитку дитини № 3 в період з 2010 року по 2018 рік. В період часу з листопада по грудень 2016 року та з грудня 2017 по січень 2018 року, вона періодично в робочий час перетинала кордон України та знаходилась за її межами,але ОСОБА_7 здавала у бухгалтерію Андрушівської міської ради табелі обліку її робочого часу до Андрушівської міської ради Житомирської області у яких зазначено завідомо неправдиві дані про відпрацьовані нею години.Додала,що цей час фактично вона за попередньою домовленістю з завідуючою перебувала у «відгулах» за фактично отрпрацьований нею робочий час у період відпустки.
Свідок ОСОБА_11 пояснив, що йому стало відомо про те, що ОСОБА_9 , яка працювала медичною сестрою в Андрушівському центрі розвитку дитини №3, рахувалась на роботі, а фактично в той час перебувала за кордоном. Більше він нічого не знає.

Згідно висновку експерта № 1/3-184 від 25.05.2018 рокудосліджувані цифрові написи, які розміщені у табелях обліку використання робочого часу працівниками Андрушівського центру розвитку дитини №3 «Дюймовочка» за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, а саме в таблиці чисел місяця в тому числі і спірних цифр «8»:за січень місяць .2018 р. в графі за № 15 на ім`я ОСОБА_9 , професія медсестра, за 2, 3,4,5, 9 число місяця;за грудень місяць 2017 р. в графі за № 14 на ім`я ОСОБА_9 , професія медсестра, за 13, 14,15 число місяця;за грудень місяць 2016 р. в графі за № 12 на ім`я ОСОБА_9 , професія медсестра, за 1,2 число місяця;за листопад місяць 2016р. в графі за № 12 на ім`я ОСОБА_9 , професія медсестра, НОМЕР_2 ,29,30,31 число місяця, виконані ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Досліджувані цифрові написи у спірних заявах медичної сестри ОСОБА_9 від 27.02.2018 та 16.01.2018, які.читаються: «3..14.08.2017...03.08.1*8...28...01.02.2018р... 16.01.2018р», «3...27.02.2018р.», виконані не ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншою особою.

Наказами Андрушівського центру розвитку дитини №3 «Дюймовочка» № 42-к від 13.12.2017 року,№ 37-к від 01.11.2017 року,№ 30-к від 11.09.2017 року про надання ОСОБА_9 відпусток.

Довідкою Андрушівської міської ради про те,що ОСОБА_9 повернуті виплачені їй кошти відпусткних в загальній сумі 3023,05 грн.

Згідно листа Державної прикордонної служби України ОСОБА_9 13.12.2017 року перетнула державний кордон України та 28.04.2018 повернулась з Польщі.
Табелями обліку робочого часу працівників Андрушівського центру розвитку дитини № 3, в період часу з листопада по грудень 2016 року та з грудня 2017 по січень 2018 року,які ОСОБА_7 подала у бухгалтерію Андрушівської міської ради,в яких зазначено завідомо неправдиві дані про відпрацьовані години медичною сестрою закладу ОСОБА_9 .
Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченої за ч.1 ст.366 КК Українидоведеною повністю та вважає правильним кваліфікацію її навмисних дії за ч.1 ст.366 КК України, оскільки вона,будучи службовою особою,внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.
Крім того ОСОБА_7 згідно обвинувального акту обвинувачується в тому,що вона, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, вчинила розтрату коштів Андрушівської міської ради, призначених для оплати праці працівників підпорядкованого їй відомства внаслідок виготовлення та затвердження офіційних документів - «табеля обліку використання робочого часу за листопада, грудень 2016 року, грудень 2017 року, січень 2018 року, що містили завідомо неправдиву інформацію про вихід на роботу медичної сестри ОСОБА_12 , яка фактично не приступала та не виконувала роботу, обумовлену посадовими обов`язками та штатним розкладом. Після чого подала зазначені офіційні документи до Андрушівської міської ради, працівники якої будучи необізнаним про злочинні наміри останньої нарахували ОСОБА_9 заробітну плату в сумі 1779,46 грн. Внаслідок вказаних дій, з розрахункового рахунку Андрушівської міської ради на розрахунковий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_9 в ПАТ КБ «Приватбанк» було незаконно перераховано в рахунок заробітної плати 1779,46 грн., чим нанесено Андрушівській міській раді матеріальну шкоду на вказану суму,якими розпоряджалась на власний розсуд ОСОБА_9 .Такі дії обвинуваченої кваліфіковані стороною обвинувачення як розтрата чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за ч.2 ст. 191 КК України.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд прийшов до висновку,що вина ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч.2 ст. 191 КК України є не доведеною.

При цьому суд виходить з наступних міркувань :

Стаття 91 КПК України передбачає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, безпосередньо з яких є винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу фактично не було зазначено в обвинувальному акті та не встановлено в судовому засіданні у діях обвинуваченої в частині обвинувачення її за ч.2 ст. 191 КК України.

Доказування це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді. Обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях.

З об`єктивної сторони ст.191 КК України передбачає три різні форми вчинення злочину: привласнення, розтрата чужого майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем.

Суб`єктивна сторона ст.191 КК України характеризується наявністю прямого умисла, корисливого мотиву - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корисливої мети - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Згідно п.23 Постанови ПВСУ №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» ст.191 КК України передбачає відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним, протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи користь іншої особи.

Згідно правових позицій висловлених в ухвалі Верховного Суду України від 23 серпня 2018 року у справі № 0912/1638/12 (провадження № 51-2735км18); постанові від 28 лютого 2019 року у справі №456/1181/15к специфіка цієї форми полягає у тому, що майно, яким винний заволодіває, не ввірене йому, не перебуває у його безпосередньому віданні, але внаслідок службового становища суб`єкт злочину має право оперативного управління цим майном. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, корисливим мотивом та метою.Обов`язковими суб`єктивними ознаками розтрати майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
В свою чергу жоден свідок сторони обвинувачення не підтвердив, що з боку ОСОБА_7 був корисливий мотив та умисел на розтрату коштів.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона працювала медичною сестрою в Андрушівському центру розвитку дитини № 3 в період з 2010 року по 2018 рік. До ряду її обов`язків входило також, як слідкувати за станом здоров`я дітей, так і бути при закладці продуктів харчування для приготування їжі дітям закладу. При закладці продуктів харчування безпосередньо мають бути присутніми для контролю завжди завідуюча закладу із завідуючим господарства чи медичною сестрою, або ж в разі відсутності завідуючої, завгосп разом з медичною сестрою.В разі ж відсутності в закладі медичної сестри, її функціональні обов`язки виконувала безпосередньо завідуюча закладом. Тобто в дитячому закладі в робочий час при наявності дітей має бути постійно присутньою або ж медсестра, або ж завідуюча закладом.Тому ОСОБА_7 неодноразово викликала на роботу її коли вона знаходилась у чергових відпустках, безпосередньо в 2015 та 2016 роках разом всього 12 разів, безпосередньо в ті дні коли не взмозі була бути присутньою в приміщенні закладу по причині зайнятості іншими службовими питаннями.Нею дійсно було власноручно написані меню харчування дітей на яких вона ставила свій підпис: 07.07.2015р., 08.07.2015р., 09.07.2015р., 10.07.2015р., 30.07.2015р., 31.07.2015р., 24.10.2016р., 25.10.2016р., 26.10.2016р., 27.10.2016р., 28.10.2016р., 31.10.2016р.

Зазначені дати співпадають із днями, коли ОСОБА_9 виходила на роботу під час чергових відпусток у 2015 та 2016 роках та що відповідно не було відображено в табелях її робочого часу, оскільки накази про виклики її із відпусток завідуючою закладу ОСОБА_7 не складалися.

Вказані покази свідка підтверджені дослідженою судом посадовою інструкціє АЦРД 3 № «Дюймовочка» та меню-вимогами на видачу продуктів харчування 07.07.2015р., 08.07.2015р., 09.07.2015р., 10.07.2015р., 30.07.2015р., 31.07.2015р., 24.10.2016р., 25.10.2016р., 26.10.2016р., 27.10.2016р., 28.10.2016р., 31.10.2016р.

Свідок ОСОБА_13 - працівник Андрушівського центру розвитку дитини №3 дала покази про те, що завідуюча закладом - ОСОБА_7 неодноразово викликала на роботу медичну сестру ОСОБА_9 коли остання знаходилась у відпустках, або ж знаходилась в дома у вільний від роботи час. Чи оформляла ОСОБА_7 накази про виклики на роботу з відпустки ОСОБА_9 їй не відомо. Відносно подачі завідувачкою закладом в бухгалтерію Андрушівської міської ради табелів обліку робочого часу медичної сестри Андрушівського центру розвитку дитини, у яких зазначено було неправдиві дані про відпрацьовані години медичною сестрою закладу ОСОБА_9 їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_14 - працівник Андрушівського центру розвитку дитини № 3, в судовому засіданні дала покази, що завідувачка закладу ОСОБА_7 в зв`язку з необхідністю неодноразово викликала на роботу медичну сестру ОСОБА_9 , коли остання знаходилась у чергових відпустках. Про те, що ОСОБА_9 їздила в 2017 року за кордон узнала від інших працівників закладу. Відносно подачі завідувачкою закладом в бухгалтерію Андрушівської міської ради табелів обліку робочого часу медичної сестри Андрушівського центру розвитку дитини, у яких зазначено було неправдиві дані про відпрацьовані години медичною сестрою закладу ОСОБА_9 їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_15 - мати ОСОБА_9 , дала свідчення, що ОСОБА_9 її дочка, яка працювала медичною сестрою у Андрушівському центрі розвитку дитини № 3, неодноразово у вихідні дні, інші дні вільні від роботи час, а також коли знаходилась у чергових відпустках на прохання завідувачки Андрушівського центру розвитку дитини №3, виходила по службовій необхідності на роботу і фактично в неї було багато не протабельованих, але фактично відпрацьованих днів.

Свідок ОСОБА_16 - працівник Андрушівського центру розвитку дитини №3, в судовому засідання дала покази про те, що завідувачка ОСОБА_7 неодноразово викликала з чергових відпусток медичну сестру закладу ОСОБА_9 на роботу. При цьому чи складала ОСОБА_7 відповідні накази та чи відображала відповідне у табелях відпрацьованих робочих годин їй не відомо.

Свідок ОСОБА_17 - завідуюча господарством Андрушівського центру розвитку дитини №3, дала покази про те, що керівник закладу - ОСОБА_7 неодноразово викликала медичну сестру - ОСОБА_9 на роботу, коли остання знаходилась у чергових відпустках, в зв`язку з необхідністю контролю закладки продуктів харчування для приготування їжі дітям та контролю стану здоров`я дітей.

Допитавши в судовому засіданні свідків, дослідивши письмові докази долучені в судовому засіданні стороною обвинувачення,суд прийшов до висновку,що в судовому засіданні встановлено, що наявність в діях ОСОБА_7 корислового мотиву та умислу на розтрату коштів чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем,стороною обвинувачення не доведена, оскільки її умисел був безпосередньо направлений лише на те, щоб внести в табель обліку робочого часу фактично відпрацьовані години ОСОБА_9 , яка виходила на роботу під час чергових відпусток без відповідного документального оформлення, що в свою чергу фактично виключає склад злочину передбачений ч.2 ст. 191 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За таких обставин суд виправдовує ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч.2 ст. 191 КК України за відсутністю в її діях складу ч.2 ст. 191 КК України.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченої згідно 66 КК України є щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої згідно ст. 67 КК України - не має.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
При обранні покарання обвинуваченій суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ч.1 ст.366 КК України,яке згідно ст.12 КК України відноситься до невеликої тяжкості кримінальних правопорушень. Суд приймає до уваги не тільки ступінь тяжкості вчиненого злочину,обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини,але і особу обвинуваченої,яка вперше притягується до кримінальної відповідальності,виключно позитивно характеризується по місцю проживання та роботи,розкаялася у вчиненому злочині. Також суд враховує,що обвинувачена тривалий час працює у Андрушівському центрі розвитку дитини № З Андрушівської міської ради,з її ініціативи в ЦРД створено логопедичний пункт та впроваджена інклюзивна освіта для дітей з особливим потребами. Згідно досудової доповіді,складеної Андрушівським районним сектором філії державної установи «Центр пробації» у Житомирській області виправлення обвинуваченої можливо без позбавлення або обмеження волі на певний строк та особа обвинуваченої не становить високої небезпеки для суспільства. На думку суду ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому суд вважає можливим застосувати ст.69 КК України та обрати їй покарання ближче до мінімальної санкції ч.1 ст.366 КК України у вигляду штрафу без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Процесуальні витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи (висновок № 1/3-184 від 25.05.2018) становлять 2288,00 грн.,які суд стягує з обвинуваченої на користь держави,зараховуючи їх на спеціальний рахунок. Речові докази : табелі обліку використання робочого часу працівниками Андрушівського центру розвитку дитини № 3 «Дюймовочка» за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 на 4-арк., заяви медичної сестри ОСОБА_9 від 27.02.2018 та 16.01.2018 на 2-х арк.,які зберігаються при матеріалах кримінального провадження,суд залишає при матеріалах кримінального провадження. Цивільний позов не заявлено.Арешт на майно обвинуваченої не накладався.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої до набрання вироком законної сили суд не обирає.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :

ОСОБА_7 визнати винною за ч.1 ст.366 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн., з застосуванням ст.69 КК України без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Виправдати ОСОБА_7 зач.2 ст. 191 КК України за відсутністю в її діях складу ч.2 ст. 191 КК України.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи (висновок № 1/3-184 від 25.05.2018) в сумі 2288,00 грн. на користь держави,зараховуючи їх на спеціальний рахунок.
Речові докази : табелі обліку використання робочого часу працівниками Андрушівського центру розвитку дитини № 3 «Дюймовочка» за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 на 4-арк., заяви медичної сестри ОСОБА_9 від 27.02.2018 та 16.01.2018 на 2-х арк.,які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід відносно засудженої до набрання вироком чинності не обирати.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Андрушівський районний суд Житомирської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1