Справа № 345/173/20
Провадження № 11-кп/4808/210/20
Категорія ч.4 ст. 189 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

20 березня 2020 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_3 , перевіривши апеляційну скаргу (далі АС) прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 05 березня 2020 року в частині продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 05 березня 2020 року продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 189 Кримінального кодексу України (далі КК), на строк 60 днів з 01 квітня до 30 травня 2020 року включно із визначенням застави в розмірі 120 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 252 240 гривень.

В поданій АС прокурор погоджуючись із продовженням ОСОБА_6 строку дії обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.08.2020 року, вважає ухвалу Калуського міськрайонного суду від 05.03.2020 року в частині визначення розміру застави ОСОБА_5 та покладення на нього відповідних обов`язків необґрунтованою та незаконною, внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Просить оскаржувану ухвалу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 скасувати та продовжити йому строк дії запобіжного заходу тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ознайомившись з ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2020 року, приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження за АС прокурора, слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу суду, яка постановлена під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, перелічених ч. 1 ст. 392 КПК.

Згідно положення ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, перелічених ч. 1 ст. 392 КПК, окремому оскарженню не підлягають. Заперечення проти такої ухвали може бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 цього Кодексу.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України №4 р/2019 від 13.06.2019 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 2 ст. 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Визнання Конституційним Судом України положення ч. 2 ст. 392 КПК неконституційним, свідчить про те, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному розгляду.

Зокрема в цьому рішенні, Конституційний суд України зазначив, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Зі змісту вищевказаного судового Рішення вбачається, що Конституційний Суд України вказав на те, що Верховна Рада України має привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 КПК, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням, а також запровадити такий механізм гарантування права на свободу обвинуваченого, стосовно якого винесено ухвалу про тримання під вартою під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, який не перешкоджатиме досягненню цілей правосуддя, не порушуватиме права інших учасників кримінального провадження та забезпечуватиме інші засади судочинства, зокрема розумні строки розгляду справи.

Зміст вищевказаного Рішення Конституційного Суду України свідчить про те, що Суд прийшов до висновку, що положення ч. 2 ст. 392 КПК обмежують права саме обвинуваченого та його захисника і не стосуються інших учасників судового розгляду, в тому числі і сторону обвинувачення.

Вважаю, що відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства прокурор позбавлений права оскаржувати рішення суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке постановлене під час судового провадження у суді першої інстанції.

Враховуючи, що чинним кримінальним процесуальним законом не встановлено порядок оскарження ухвал суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції, вважаю, що прокурор не має процесуального права на оскарження ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2020 року шляхом подачі АС.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження лише, якщо АС подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження за АС прокурора слід відмовити. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 399 КПК,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за АС прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , подану на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2020 року в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати апелянту разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_3