Справа № 748/534/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/755/19
Категорія - ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0001088 від 17.10.2017 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.07.2019, по кримінальному провадженню щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України,

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9 .

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

За вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.07.2019 ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, за ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_7 призначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.11.2018, призначене ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні до вступу вироку в законну силу не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.11.2018.

В строк відбуття покарання зарахувати та частину покарання, що відбута за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.11.2018.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) грн. 40 коп. витрат на залучення експертів.

Накладений ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова 03.11.2017 арешт на майно, скасований.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 31.10.2017 , в період часу з «08» години «50» хвилин до «10» години «03» хвилини, під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського районного суду № 748/2753/17 від 23.10.2017, за місцем мешкання ОСОБА_7 , по АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: боєприпаси, а саме 24 патрони, які є 5,45 міліметровими проміжними патронами з кулями зі сталевими сердечниками (7Н6, 7Н6М) до автомата АКМ-74, і ручного кулемета РПК, виготовлені заводським способом та придатні для стрільби; 5 патронів які є 7,62 міліметровими пістолетними патронами з кулями зі свинцевими сердечниками до пістолета зразка 1930-1933 рр., конструкції Токарева, використовуються також для стрільби з пістолетів-кулеметів ППД, ППШ, ППС, виготовлені заводським способом та придатні до стрільби. Вищеперераховані набої відносяться до категорії боєприпасів згідно висновку експерта № 1507 від 08.11.2017, які ОСОБА_7 , в порушення п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 14.01.1995, зберігав за місцем мешкання без передбаченого законом дозволу; а також виявлено та вилучено речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору, яка згідно висновку експерта № 1143 (х) від 24.11.2017 є особливо небезпечним наркотичним засобом - каннабісом, загальною масою 33,431 г, яку ОСОБА_7 , діючи повторно, незаконно зберігав без мети збуту.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» каннабіс віднесений до Списку 1 Таблиці 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого просила вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просила ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки та за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим , остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.11.2018, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що судом не враховано підвищений рівень злочинності пов`язаної з обігом зброї та боєприпасів в країні, а також висновок органу пробації, згідно якого ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення зазначено як високий. Крім того, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочин у сфері незаконного обігу наркотичних речовин та йому призначалось покарання у виді позбавлення волі, але він на шлях виправлення не став і продовжує вчиняти злочини.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор, у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила задовольнити з викладених в ній підстав.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив ухвалюючи судове рішення

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (ст.404 КПК).

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України,, та кваліфікація його дій у апеляційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Перевіривши доводи прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних речовин, має не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, позитивно характеризується за місцем роботи та посередньо за місцем проживання, до адміністративної відповідальності не притягувався, згідно довідки Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні № 01-04/2206 від 10.10.2018, ОСОБА_7 добровільно пройшов лікування, відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи № 22 від 11.01.2018 та №23 від 22.01.2018, за своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на той час, на теперішній час здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення, у нього мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, наркологічне лікування йому не показане, висновок органу пробації згідно якого, ризик вчинення нового злочину є високим, та призначив остаточне покарання з урахуванням положень ч.1, 4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь-яких підстав для призначення більш суворого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливими унаслідок м`якості, немає. При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які вона посилається, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання, оскільки судом фактично враховані всі обставини при призначенні покарання з реальним його відбуттям за злочини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за кожен злочин окремо та остаточне покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку при апеляційному перегляді колегією суддів не встановлено.

Тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.07.2019, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою протягом такого ж строку з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3