печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4130/20-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

29.01.2020 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході обшуку 24.01.2020.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

29 січня 2020 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали провадження за клопотанням, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вказує, що слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000080 за підозрою тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Закарпатський облавтодор» ОСОБА_4 , та начальника відділу МТП та збуту філії «Королівський спецкар`єр» ДП «Закарпатський облавтодор» ОСОБА_5 , які діючи за попередньою змовою зловживаючи своїм службовим становищем, вимагали та одержали від директора філії «Королівський спеціалізований кар`єр» ДП «Закарпатський облавтодор» ОСОБА_6 , неправомірну вигоду в розмірі 375 тисяч гривень за не вчинення в інтересах останнього дій з використанням наданого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 службового становища. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом тимчасово виконуючого обов`язки голови правління Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 68-ВК від 22 травня 2019 року ОСОБА_4 з 27 травня 2019 року призначено на посаду заступника директора дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» яку він обіймає по теперішній час.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки голови правління Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 156-ВК від 19 грудня 2019 року з 20 грудня 2019 року до фактичного виходу на роботу директора «Закарпатського облавтодора» - тимчасове виконання обов`язків директора дочірнього підприємства покладено на заступника директора ОСОБА_4 .

Відповідно до Статуту дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» вказане підприємство створене відповідно до наказу Державної служби автомобільних доріг України від 09.04.2002 № 156 на власності відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Відповідно до пункту 6.1 Статут Управління Підприємством здійснює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади Засновником та діє на підставі контракту.

Пунктом 6.2 Статуту передбачено, що Директор самостійно вирішує питання діяльності Підприємства. Пунктом 6.3 встановлено, що Директор визначає структуру та штати структурних підрозділів Підприємства, приймає на роботу та звільняє працівників Підприємства, укладає угоди, договори, контракти (у т.ч. трудові) видає доручення, відкриває в установах банків розрахунковий та інші рахунки, діє без доручення від імені підприємства, представляє його в усіх установах та організаціях у межах наданих йому прав, розпоряджається засобами та майном, несе повну відповідальність за стан і діяльність Підприємства, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до пункту 6.5 Статуту призначення та звільнення керівників філій Підприємства здійснюється наказом директора підприємства після отримання погодження Засновника.

Згідно з ч. 2 примітки до ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у ст. 368, цього Кодексу є особи, зазначені у п. 1 примітки до ст. 364 цього Кодексу, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Таким чином, ОСОБА_4 , тимчасово виконуючи обов`язки директора дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у зв`язку із чим, згідно з приміткою до ст. 364 КК України є службовою особою та відповідно до ч. 2 примітки до ст. 368 КК України займає відповідальне становище, вчинив корупційне кримінальне правопорушення за таких обставин.

Так, за не встановлених досудовим розслідуванням обставин у невстановлений день та час у тимчасово виконуючого обов`язки директора дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на одержання шляхом вимагання неправомірної вигоди у великому розмірі для себе та третіх осіб від керівника ФІЛІЇ "КОРОЛІВСЬКИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ КАР`ЄР" ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР" ОСОБА_6 , за невчинення дій в інтересах останнього з використанням наданого йому службового становища, залучивши до його вчинення начальника відділу МТП по збуту філії «Королівський спеціалізований кар`єр» ДП «Закарпатський облавтодор» ОСОБА_5 , на що останній надав свою згоду.

Так, тимчасово виконуючий обов`язки директора дочірнього підприємства «Закарпатський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди у великому розмірі, діючи з корисливих мотивів, у січні 2020 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою: вул. Собранецька, б. 39 у місті Ужгороді, зустрілись з директором Філії «Королівський спеціалізований кар`єр» ОСОБА_6 . Під час розмови, погрожуючи звільненням ОСОБА_6 із займаної посади, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 висунули вимогу про передачу їм в якості неправомірної вигоди грошових коштів у розмірі 375 тисяч гривень, на що ОСОБА_6 вимушений був погодитись.

ОСОБА_6 на виконання висунутої вимоги ОСОБА_4 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_5 , 20.01.2020 приблизно о 9 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: Закарпатська область, м. Мукачеве, вул. Миру б. 66, на автомобільній стоянці супермаркету «Барва» передав ОСОБА_5 , грошові кошти на загальну суму 50 000 грн. у якості неправомірної вигоди за не звільнення із займаної посаді.

24 січня 2020 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , доводячи свій спільний злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди у великому розмірі до кінці, знаходячись на території ресторану «Графський двір», розташований за адресою м. Мукачеве, вул. Ерделлі, буд. 36а одержали від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 325 тисяч гривень у якості неправомірної вигоди за не звільнення останнього із займаної посади, після чого були затримані.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , 20 та 24 січня 2020 року одержали шляхом вимагання від ОСОБА_6 неправомірну вигоду грошові кошти на загальну суму 375 000 грн., що є великим розміром, за невчинення дій з використанням наданого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 службового становища щодо не звільнення його з посади директора філії «Королівський спеціалізований кар`єр» ДП «Закарпатський облавтодор» та використали їх на власні цілі.

Отже, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними протиправними діями, що полягали в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі для себе та третіх осіб за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.

25 січня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, вчинене за попередньою змовою, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, за ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 , проведеного на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, виявлено та вилучено мобільний телефон марки Samsung Galaxy J5 (2016) номер моделі SM-J510H, пропуск на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_1 , банківська карта «Укргазбанк» на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , сімкарту мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_3 .

Прокурор вказує, у зв`язку із викладеним, враховуючи, що у органу досудового розслідування існують підстави та розумні підозри вважати, що вилучені при проведенні особистого обшуку у затриманого ОСОБА_4 речі та документи, є доказом вчиненого ним кримінального правопорушення, вказані речі визнані речовими доказами у справі, існують достатні підставі для накладення на зазначене майно арешту.

У зв`язку з невідкладним проведенням ряду процесуальних та слідчих дій в іншому кримінальному провадженні, звернутись до слідчого судді у встановлений строк не представилось можливим.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що постановою прокурора у даному кримінальному провадженні від 24 січня 2020 року вказані речі визнані речовими доказами.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилученого 24.01.2020 майна, а саме на: мобільний телефон марки Samsung Galaxy J5 (2016) номер моделі SM-J510H, пропуск на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_1 , банківська карта «Укргазбанк» на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , сімкарту мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_3 , що є предметом кримінального правопорушення з метою збереження речових доказів.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1