Справа № 199/2112/20
ВИРОК
іменем України

2020 року квітня місяця 06 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000102 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2020, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 1) 11.10.2006 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.263, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком 1 рік. На підставі постанови того ж суду від 23.05.2007 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбуття покарання у виді 2 років позбавлення волі. Звільненого з кримінально-виправної установи 14.02.2009 року за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2009 року на підставі п. «А» ст.3 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року;

- 2) 01.11.2019 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 1 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

- 3) 28.11.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.263, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 1 рік;

- 4) 10.01.2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.190, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком 2 роки;

- 5) 30.01.2020 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць позбавлення волі,

- 6) 25.03.2020 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки . На підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року та у виді позбавлення волі строком 2 роки за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2020 року та остаточно, за сукупністю вироків, призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 6 (шість) місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, призначеним за вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2020 року, остаточно, за сукупністю злочинів, призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 (один) місяць.

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.309 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи особою, що раніше вчиняла злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, та неодноразово судимим, за злочини проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і знову вчинив новий злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів.

Так, 18.01.2020 приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 перебував поблизу будинку № 42 по вулиці Маршала Малиновського в м. Дніпро, де на землі побачив одноразовий медичний шприц об`ємом 2,0 мл, який на половину заповнений рідиною коричневого кольору. Підібравши вказаний медичний шприц з рідиною коричневого кольору, ОСОБА_3 визначив зазначену рідину для себе, як наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований. Після чого, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчиненого повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 привласнив знайдений медичний шприц із вказаною рідиною та поклав його до передньої зовнішньої кишені одягненої на ньому через плече сумки чорного кольору, тим самим незаконно придбав та почав зберігати при собі вказаний наркотичний засіб для власного вживання без мети збуту, вчинене повторно.

У той же день, 18.01.2020, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку № 58 по вулиці Маршала Малиновського у м. Дніпро, був зупинений працівниками патрульної поліції, які згідно з Законом України «Про Національну поліцію», відповідно до ст. ст. 32, 34 провели превентивні заходи, а саме: згідно з п. 4 ст. 32 «Перевірка документів» - якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; згідно з п. 2 ст. 34 «Поверхнева перевірка» - поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб. На запитання працівників поліції чи маються у ОСОБА_3 наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежено чи заборонено, останній відповів, що він зберігає при собі медичний шприц ємкістю 2,0 мл., заповнений на половину рідиною коричневого кольору, а саме «опій ацетильований», у зв`язку із чим співробітниками патрульної поліції на місце події було викликано слідчо-оперативну групу Амур - Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Далі, в цей же день, тобто 18.01.2020 у період часу з 13 години 55 хвилин до 14 години 20 хвилин, слідчим СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , в присутності двох понятих в ході огляду ділянки місцевості біля будинку № 58 по вулиці Маршала Малиновського в місті Дніпро, ОСОБА_3 добровільно видано одноразовий медичний шприц об`ємом 2,0 мл., на половину заповнений рідиною коричневого кольору, який після огляду було вилучено. Рідина коричневого кольору масою 0,8124г, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0, 0279 г.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді. Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. КузовльоваС. ОСОБА_6 пояснив, що він дійсно, 18.01.2020 приблизно о 12 годині 30 хвилин, перебував поблизу будинку № 42 по вулиці Маршала Малиновського в м. Дніпро, де на землі побачив одноразовий медичний шприц об`ємом 2,0 мл, який на половину заповнений рідиною коричневого кольору. Підібравши вказаний медичний шприц, він зрозумів що це опій ацетильований, після чого, почав його зберігати для власного вживання без мети збуту, згодом його зупинили працівники поліції і він добровільно видав медичний шприц, просив суд суворо не карати, врахувати щиросерде каяття.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, відповідно до протоколу огляду від 18.01.2020 у період часу з 13 години 55 хвилин до 14 години 20 хвилин, слідчим СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , в присутності двох понятих в ході огляду ділянки місцевості біля будинку № 58 по вулиці Маршала Малиновського в місті Дніпро, ОСОБА_3 добровільно видано одноразовий медичний шприц об`ємом 2,0 мл., на половину заповнений рідиною коричневого кольору, який після огляду було вилучено.

За результатами висновку експерта № 19/104-8/480 від 25.02.2020 року, надана на експертизу 23.01.2020 рідина коричневого кольору масою 0,8124г, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0, 0279 г.

Відповідно до постанови слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.02.2020 речовим доказом визнано вилучену у ОСОБА_3 наркотичний засіб обіг якого заборонений опій ацетильований, та передано до камери схову СВ АНД ВП ДВП ГУНП.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, як такі, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вій визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_3 вчинив новий умисний корисливий злочин, маючи судимість за умисні злочини, передбачені ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. с.т263, 190 КК України.

5.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до середньої тяжкості злочинів, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, працює не офіційно, не має на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, за місцем проживання скарг не надходило, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, раніше неодноразово судимого.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України, обвинуваченого, який просив суворо не карати, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України з реальним його відбуттям та з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України оскільки ОСОБА_3 раніше судимий 25.03.2020 за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки . На підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року та у виді позбавлення волі строком 2 роки за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2020 року та остаточно, за сукупністю вироків, призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 6 (шість) місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, призначеним за вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2020 року, остаточно, за сукупністю злочинів, призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 (один) місяць.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, водночас ч. 1 ст. 70 КК України передбачає, що при сукупності злочинів суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбування покарання.

Призначення ж покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків за ст. 76 КК України не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2020 остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць .

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання по ухвалі слідчого судді, тобто з 06 лютого 2020 року відповідно до вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2020.

Речові докази медичний шприц вилучений у ОСОБА_3 (під 836 передано до камери схову СВ АНД ВП ДВП ГУНП) знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової хімічної експертизи в сумі 942.06 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 -Почтовик

06.04.2020