Справа № 473/2513/13-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід складу суду та прокурора,-

ВСТАНОВИВ :

На розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000150, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 січня 2013 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, п.п.6,12 ч.2 ст. 115 та ч.4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив відвід складу суду та прокурору, посилаючись на ігнорування його прав та вчинення незаконних дій з боку суду та прокурора.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого.

Прокурор заперечив проти задоволення заявлених відводів, мотивуючи відсутністю правових підстав для цього.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не прибув, зі слів захисника, через здійснення карантинних заходів, однак, про його дату, час і місце повідомлений належно.

Потерпілі в судове засідання також не з`явились, зокрема, відомості про місце перебування потерпілого ОСОБА_9 , наразі невідомі.

У свою чергу, суд, перевіривши доводи і обґрунтованість заявлених відводів і вирішуючи їх у порядку ч.ч.1,2 ст.81 КПК України, виходив із такого.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.

Зокрема, обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні регламентовані ст.ст. 75,76 КПК України, а підстави для відводу прокурора визначені ст. 77 того ж Кодексу.

Так, із ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою ( ч.2 ст. 75 КПК України).

Прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості ( ч.1 ст. 77 КПК України).

У даному випадку, обвинувачений заявив відвід складу суду і прокурору з підстави, визначеної п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, як то, із посиланням на обставини, що викликають у нього сумніви у їх неупередженості.

Тому піддавши аналізу наведені обвинуваченим підстави для відводу, суд сприймає їх як необґрунтовані, зокрема, через таке.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного ( рішення ЄСПЛ у справі Веттштайна Wettstein, п. 43).

Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності ( рішення у справах «Фей проти Австрії"» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Тобто, наведене указує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) чи то прокурора під час розгляду справи.

При цьому, сторони можуть побоюватися, що суддя (суд) є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Однак, наведені обвинуваченим доводи свідчать про його незгоду із процесуальним діями суду, що не може слугувати підставою для відводу його складу.

Одночасно, не встановлено й інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК, які б унеможливлювали розгляд справи цим складом суду і викликали б необхідність його відводу.

Стосовно відводу, заявленого прокурору, то суд виходить із аналогічних, тобто тих, що наведені вище, позицій, і відмічає наступне.

Прокурор це особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень (п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора (ч. 1 ст. 36 КПК України).

Тому, виходячи із доводів обвинуваченого, як підстави для відводу прокурора, не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість його щодо учасників провадження, у тому числі, й обвинуваченого ОСОБА_6 , або обставин справи, чи його необ`єктивність при здійсненні процесуального керівництва ходом розслідування або підтримання державного обвинувачення в суді.

Отже, відсутня будь яка дійсна інформація, яка б указувала на те, що даний склад суду та прокурор не є безстороннімм, а тому доводи обвинуваченого, як підстави для відводу, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

Сама ж по собі незгода з процесуальними діями суду та/або прокурора у провадженні, чи постановленими ним процесуальними рішеннями та /або рішеннями організаційного характеру не є підставою його відводу.

У ході цього розгляду не установлено з боку складу суду чи то прокурора умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися у їх неупередженості.

Як наслідок, суд, піддавши аналізу матеріали судового провадження у контексті наведених обвинуваченим підстав для відводів, у порядку ст. 94 КПК України, не убачає передумов для їх задоволення.

З цих мотивів, керуючись положеннями ст.ст. 75-76,80-81, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_6 про відвід складу суду та прокурора відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3