Справа № 555/354/20
Номер провадження 1-кп/555/122/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2020 рокум.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Березнівського районного суду Рівненської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 14 січня 2020 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Березнівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з основною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку не має, державних нагород та пільг не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

- розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в:
12 січня 2020 року, приблизно о 19.40 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на зупинці маршрутних таксі, що в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вступив у словесну суперечку із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 , в цей момент у нього виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , у той же час, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_5 , наблизився до останнього та штовхнув його, внаслідок чого він впав на землю, продовжуючи умисні протиправні дії ОСОБА_3 кулаком лівої руки умисно двічі вдарив потерпілого в область правого ока, після чого, відразу кулаком тієї ж руки умисно вдарив останнього в область правого передпліччя, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців правого передпліччя, повік обох очей, правої вилиці з садном в присередній частині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (п-п «б» п. 2.3.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 Міністерства охорони здоров`я від 17 січня 1995 року)).

Отже своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні по пред`явленому обвинуваченню винним себе визнав та беззастережно, підтвердив суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини справи як час, місце та спосіб вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині органами досудового слідства за ч.1 ст.125 КК України визнав. Не заперечував тих обставин, які встановлені цим вироком та визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України повністю показав, що він в січня 2020 року, перебуваючи с. Кам`янка, підійшов до ОСОБА_5 , штовхнув його, він впав на землю, та кулаком двічі вдарив потерпілого в око, та вдарив останнього в область правого передпліччя.

У вчиненому щиро розкаюється, зібраних досудовим слідством доказів по вказаному злочину не заперечує, просив пробачення в потерпілого.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Як слідує з показань потерпілого, що 12 січня 2020 року ОСОБА_3 , перебуваючи в АДРЕСА_2 вступив у словесну суперечку із ним, наблизився до нього та штовхнув його. Внаслідок чого він впав на землю, ОСОБА_3 кулаком лівої руки двічі вдарив його в область правого ока, після чого, відразу кулаком тієї ж руки умисно вдарив його в область правого передпліччя. В призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду, жодних претензій до обвинуваченого не має.

Суд не знаходить підстав для сумніву в показаннях потерпілого, які були послідовні як в ході досудового розслідування, так і в суді.
Суд також враховує, що потерпілий давав свої покази під присягою та будучи попередженим про відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів у більшому об"ємі є недоцільним у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, а тому враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю його дії за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, кваліфіковано правильно.
Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено як подію кримінального правопорушення, так і те, що вказане кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_6 .

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд в дотриманні вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року з послідуючими змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст.125 КК України, згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Враховуючи особу обвинуваченої суд бере до уваги, що він раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, перебуває на обліку у лікаря - психіатра.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання, судом не встановлено.
Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.
У справі « Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити « особистий тягар для особи».

Враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про призначення ОСОБА_3 іншого більш м`якого покарання ніж громадські роботи, буде суперечити принципу справедливості покарання і не відповідатиме його меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено статтею та законом.
Саме виконання громадських робіт (виконання суспільно-корисних робіт, безоплатно у вільний від роботи (навчання) час та без урахування побажань засудженого) на благо суспільства, зможуть змусити обвинуваченого усвідомити необхідність правомірної поведінки.
Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість злочину та особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе шляхом призначення покарання у виді громадських робіт.
Суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази по справі - відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , не обирався.
Керуючись ст.ст.368-371,374,376,392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази по справі - відсутні.
Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок суду ухвалено в нарадчій кімнаті в одному примірнику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1