ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/280/20 Справа № 211/2310/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1) 10.01.2005 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, вівд відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном на 1 рік;

2) 13.10.2005 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільнений умовно-достроково 02.02.2010 року на 5 місяців 11 днів;

3) 29.08.2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком на 2 роки;

4) 12.12.2012 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці;
5) 27.07.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком на 2 роки;

6) 11.10.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць з іспитовим строком на 3 роки;

7) 04.06.2019 року Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

8) 20.06.2019 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,

9) 04.07.2019 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 4 місяці;
визнаного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні № 0000397

за участю:
прокурора ОСОБА_7 , ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
встановила:
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він в ніч на 28 лютого 2019 року разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 та її матір`ю - ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем їх спільного проживання в кв. АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на ґрунті тривалих неприязнених відносин відбулася свара, унаслідок якої у ОСОБА_6 виникла гостра неприязнь до ОСОБА_10 та умисел направлений на спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до неї, в період часу з 01.10 год. до 01.30 год. умисно, зі значною силою, руками та ногами завдав потерпілій ОСОБА_10 не менше двох ударів в обличчя, від яких остання впала на підлогу.

ОСОБА_6 не зупиняючись на досягнутому та продовжуючи наносити удари ОСОБА_10 , наніс ще не менш тринадцяти ударів в голову, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи настання саме таких наслідків. Після цього припинив побиття ОСОБА_10 та пішов до кімнати вищевказаної квартири.

28 лютого 2019 об 11 год. 09 хв. бригадою швидкої медичної допомоги потерпілу ОСОБА_10 , в зв`язку з погіршенням самопочуття та втратою свідомості, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень від ОСОБА_6 , госпіталізовано до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2»ДОР» для надання медичної допомоги.

Після тривалого лікування ОСОБА_10 , перебуваючи в тяжкому стані та не приходячи до тями, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_10 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, які в сукупності, стосовно живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_10 .

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України та за даним законом йому призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за вироками Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 червня 2019 року, Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2019 року та Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 04 липня 2019 року, і призначеного за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ухвалено рахувати з 25 квітня 2019 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Обвинувачений не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок скасувати та призначити йому більш м`яке покарання.

Посилається на те, що судом не було враховано наявні по справі обставини, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання вини, щире каяття, що намагався надати потерпілій первинну медичну допомогу та викликав бригаду швидкої медичної допомоги.

Вважає, що сукупність вказаних даних давали всі підстави суду для призначення менш суворого покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_11 про дату час та місце слухання справи повідомлений належним чином, враховуючи думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності останнього, відповідно до наведеної норми процесуального закону..
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, вважала вирок суду законним та обґрунтованим.
В судових дебатах учасники провадження підтримали свої позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не може підлягати задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
В апеляційному порядку, відповідно до ст. 404 КПК, вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, апеляційним судом не перевіряються, оскільки не були оскаржені учасниками судового розгляду.
Аналізуючи доводи скарги обвинуваченого про необхідність призначення йому менш суворого покарання, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами ст.ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи із вимог ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як убачається з вироку, при обранні виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував обставини при яких скоєно злочин, його тяжкість, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з березня 2018 року перебуває під профілактичним наглядом лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обгрунтовано визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції закону, в порушенні якого його визнано винним саме, у виді позбавлення волі на тривалий строк.
Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65 67 КК України, а призначене судом першої покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про призначене йому занадто суворого покарання не відповідають ступеню тяжкості скоєного і даним про його особу, тому не підлягають задоволенню.
Посилання на наявність наявність обставин, що пом`якшують покарання, на повне визнання вини, щире каяття, колегії суддів не приймає до уваги.
Так, розкаяння передбачає окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Між тим, як вбачається з вироку, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочину визнав в повному обсязі. Разом з тим, відповідно до його пояснень стверджував, що лише двічі ударив потерпілу долонею по обличчю. Більше насильство не застосовував.
Наведене свідчить про те, що ОСОБА_6 фактично не визнав своєї провини в інкримінованому злочині, а наявність в його діях складу злочину була доведена судом на підставі сукупності досліджених доказів по справі.
Тому колегія суддів вважає, що визнання вини та каяття ОСОБА_6 носить формальний характер та є його способом захисту з метою уникнення справедливого покарання.
Його ж твердження про намагання надати потерпілій первинну медичну допомогу, що викликав швидку допомогу не знайшли свого підтвердження.
Таким чином, сукупність досліджених даних колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , тому вирок першої інстанції вважає за необхідне залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4