ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/2847/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/44/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2019 року,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Суд першої інстанції дійшов висновку, що досліджені матеріали не підтверджують того, що засуджений довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, залишається суспільно-небезпечним з урахуванням даних, що характеризують його особу, тяжкістю злочину за який засуджений відбуває покарання та значної частини невідбутого строку покарання, яка становить більше 2 років.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, застосувати до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі вимог ст. 81 КК України.

Вказує, що висновок суду не відповідає вимогам закону, практиці застосування судами умовно-дострокового звільнення засуджених від відбування покарання та сукупності усіх доводів сторони захисту.

Судом не було враховано всі дані, що свідчать про динаміку виправлення ОСОБА_7 , а саме те, що він : задовільно характеризується, працевлаштований в установі, отримує зарплатню, має 2 заохочення, відвідує заходи соціально-виховного характеру, робить для себе позитивні висновки , за характером загалом спокійний, з засудженими не конфліктує, підтримує відносини з рідними шляхом листування та побачень, відбув значну частину покарання, розкаявся у скоєному злочині , раніше судимий не був, має на утриманні малолітню дитину, батьків похилого віку, є громадянином України, має постійне місце проживання та реєстрації, де характеризується позитивно.

Захисник вказує, що ігнорування судом зазначених даних і фактів є підставою вважати рішення суду таким, що не відповідає вимогам ст. 81 КК та ст. 6 КВК України.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
Адвокат ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_7 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги захисника.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог адвоката.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши відомості про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дані про особу засудженого в цілому, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для умовно- дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2015 року за ч.3 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.03.2016 року ОСОБА_7 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.12.2014 року по 10.03.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 25.12.2014 року, кінець строку 09.10.2020 року.
На день звернення захисника до суду із клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відбув 3/4 частини призначеного покарання .

Адміністрацією установи виконання покарання ОСОБА_7 характеризується посередньо.
За період відбування покарання в установах виконання покарання до засудженого лише двічі застосовувалися заходи заохочення за сумлінне ставлення до праці та виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.
ОСОБА_7 притягувався до дисциплінарної відповідальності, що було накладено стягнення, яке на даний час знято та погашено у встановленому законом порядку, однак зазначені відомості свідчать про те, що поведінка засудженого не була сумлінною.
Вбачається, що у червні 2017 року засудженому відмовлено застосуванні заохочувальної норми, пов`язаної із переведенням до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що не стає на шлях виправлення.
Установою виконання покарання було відмовлено у внесенні до суду подання про заміну покарання більш м`яким та про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання як такому, що не довів свого виправлення.
Як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання у державній установі «Дар`ївська виправна колонія №10» з 21.06.2019 року.
Згідно довідки, наявної в матеріалах провадження, ОСОБА_7 з червня 2019 року по серпень 2019 року не працював і заробітна плата йому не нараховувалася (а.п. 22).
З наданої установою виконання покарання характеристики, датованої 23.08.2019 року вбачається, що на час складання характеристики ОСОБА_7 працевлаштований різноробочим на промисловій зоні установи на дільниці з переробки очерету. Тобто працевлаштований засуджений був лише безпосередньо перед звернення захисника із клопотанням про умовно- дострокове звільнення.
Відомості щодо попереднього працевлаштування засудженого в інших установах виконання покарання в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Як видно, ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, однак наразі відбуває покарання за скоєння особливо тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства відносно потерпілої, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .
На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Ставлення засудженого до вчиненого злочину , наявність незначної кількості заохочень, нетривалий характер трудової діяльності , відсутність попередніх судимостей , підтримання відносин із рідними самі по собі не можуть бути визнані достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання .
Дотримання режиму відбування покарання, ввічливі відносини з працівниками адміністрації установи виконання покарання, а також виконання їх законних вимог є виключно обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки.
Наявність у засудженого дітей та батьків похилого віку , позитивна характеристика за місцем проживання не має правового значення при вирішенні питання про застосування положень ст. 81 КК України, оскільки підставою для умовно- дострокового звільнення є лише сумлінна поведінка засудженого та сумлінне ставлення його до праці, що свідчить про досягнення мети покарання виправлення засудженої особи.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.
Враховуючи викладене , колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, мотивував свої висновки і доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, а відтак підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 , 376 ч 2 КПК України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 27 вересня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4