УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року м. Слов'янськ

Слідчий суддя Слов'янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів, в режимі відеоконференції в залі № 4 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області клопотання слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002633 від 29 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінськ-Кузнецький РФ, громадянина Російської Федерації, росіянина, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся слідчий СВ Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 з клопотанням, погодженим прокурором Слов`янської місцевої прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
З клопотання слідчого вбачається, що 28 грудня 2019 року приблизно о 20 год. 20 хв., точного часу під час досудового розслідування не встановлено, в приміщенні зальної кімнати домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час сумісного вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, трапився конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_5 , перебуваючи у стані сп`яніння, з метою умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_7 , розуміючи, що в результаті його злочинних дій може наступити смерть останнього, і бажаючи настання таких наслідків, наніс ножем не менше 8 ударів по тілу та голові ОСОБА_7 , спричинивши йому колото-різані рани в лівій тім`яно-скроневій області, колото-різану рану правої передньої

ключиці, колото-різану рану поверхні грудної клітини, колото-різану рану правої бокової поверхні шиї та колото-різану правої поверхні грудної клітини. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер на місці.

Причиною смерті ОСОБА_7 стало недокрів`я внутрішніх органів, проникаючі колото-різані пранення грудної клітки справа з ушкодженням легені. Між отриманими тілесними ушкодженнями і настанням смерті потерпілого є прямий причинно наслідковий зв`язок.
В подальшому, з метою приховування факту скоєння ним злочину, ОСОБА_5 , помістив труп ОСОБА_8 до багажного відділення свого автомобіля ГАЗ 2410, державний номер НОМЕР_1 , вивіз його з території свого домоволодіння, та відвіз його до мосту через річку Торецьк, розташованого між смт. Черкаське та с. Олександрівка Слов`янського району Донецької області, де залишив його біля зазначеного мосту.
29 грудня 2019 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
30 грудня 2019 року ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Слідчий в клопотанні зазначає, що 15.01.2020 року винесено постанову про призначення судової медичної експертизи, до проведення якої залучено експертів Дніпропетровського обласного бюро СМЕ.

11.02.2020 року складено та направлено постанову про призначення комплексної амбулаторної судової психолого психіатричної експертизи до проведення якої залучено експертів Слов`янського відділення Донецького обласного Центру судово-психіатричних експертиз.

Таким чином слідчий зазначає, що завершити досудове розслідування до 27.02.2020 року не є можливим, так як у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій після отримання висновків вищевказаних експертиз.
У зв`язку з чим, 21.02.2020 року, виконуючим обов`язки керівника Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_9 було продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до трьох місяців.
Слідчий вказує у клопотанні, що строк тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 визначений по 26 лютого 2020 року включно, проте оскільки закінчити досудове розслідування у 2-х місячний строк немає можливості, оскільки необхідно отримати висновки експертиз та виконати слідчі дії після їх отримання, то у органу досудового розслідування виникли підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , оскільки на теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного не зменшилися та продовжують існувати.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, вказавши, що проведеним досудовим розслідуванням зібрано достатньо відомостей та доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, разом з тим в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт просив відмовити.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 є передчасним та необґрунтованим, оскільки будь-які об`єктиві достовірні відомості про вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України у

органів досудового розслідування відсутні. Зазначив, що всі відомості викладені в повідомлені про підозру покладаються лише на припущення та догадки слідчого та прокурора, а ті обставини що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, та в дин момент заснув і не мав можливості контролювати події, які відбувалися в нього дома - не є підставою для повідомлення про підозру у вчинені вбивства.
При цьому сторона захисту звертає увагу слідчого судді на те, що у сторони обвинувачення є свідчення стосовно того, що в будинку ОСОБА_5 29.12.2019 року вживали спиртні напої декілька осіб. При цьому в своїх показах свідок ОСОБА_10 зазначає, що в неї з загиблим ОСОБА_7 були близькі відносини, та саме вона повідомила слідчим про те, що у ОСОБА_7 були стосунки із замужню жінкою - мешканкою Краматорська. Крім цього ОСОБА_10 зазначала, що у загиблого були матеріальні труднощі, та він мав заборгованість перед мешканцями смт. Билбасівка. Зазначені відомості на думку захисника свідчать про те, що мотив на позбавлення життя ОСОБА_7 міг бути у інших осіб.
Крім цього захисник у своєму запереченні зазначає, що в ході допиту мешканців смт. Билбасівка, які бачили на кануні трагедії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , останні повідомили слідчим про те, що відносини між чоловіками були доброзичливі, ніяких конфліктів між ними або сварок не було.
Всі ці відомості на переконання захисника свідчать про те, що у ОСОБА_5 не було мотиву на позбавлення життя ОСОБА_7 .
Про безпідставність повідомлення про підозру ОСОБА_5 свідчить і те, що жодних прямих доказів його винуватості в матеріалах справи немає, жодна з експертиз не вказує на те, що ОСОБА_5 може бути причетний до вбивства.
Також сторона захисту вважає, що жодний із ризиків зазначених в КПК України не існує, оскільки у органу досудового розслідування немає ніяких законних підстав вважати, що ОСОБА_5 перебуваючи на свободі буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, уникати явки за викликами до слідчого або прокурора. Крім цього твердження слідчого про те, що ОСОБА_5 перебуваючи на свободі зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, безпідставні тому, що за місцем проживання ОСОБА_5 проведені детальний та повний огляд місця події, слідчим, експертом та спеціалістами вилучені всі можливі докази, що в клопотанні підтверджує слідчий, тобто знищити будь-які докази ОСОБА_5 не зможе, тому що вони знаходяться у органу досудового розслідування.
Ризик незаконного впливу на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні у органу досудового розслідування також відсутній.
Крім цього захисник вказує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, а повідомлення в клопотанні про те, що ОСОБА_5 раніше судимий, сторона захисту вважає не чим іншим, як намагання органу досудового розслідування надати суду недостовірну інформацію, щоб підозрюваний представ перед судом як негативна особа.
Згідно матеріалів, що характеризують особу підозрюваного, ОСОБА_5 характеризується лише з позитивного боку, має стійкі соціальні зв`язки: одружений, тривалий час проживає за місцем реєстрації, має власний будинок, автомобіль.
Враховуючи наведене захисник вказує, що скриватися від органу досудового розслідування та суду ОСОБА_5 не збирається.
На підставі викладеного, на думку сторони захисту, взагалі відсутня необхідність в обрані відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому що до теперішнього часу відсутні підстави вважати, що він може вчинити дії, які згідно ст. 177 КПК України можуть розцінюватися як ризики.
З огляду на вищевикладене захисник ОСОБА_4 просив суд змінити відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід на менш суровий - у виді не цілодобового домашнього арешту, в період з 22:00 до 06:00 годин, що надасть можливість ОСОБА_5 виконувати покладені на нього судом обов`язки та забезпечувати себе та родину.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження застосування запобіжного заходу, які додані до клопотання слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно із п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією.

При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Згідно положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так наявність відомостей про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, які були досліджені під час судового засідання, а саме:

- протоколом огляду місця події від 29 грудня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 де було виявлено та вилучено коврові доріжки з плямами бурого кольору, змиви речовини бурого кольору з бетонного покриття в гаражі, з шини колеса в автомобілі "Волга", з багажника автомобіля "Волга", з підлоги коридору №1, з шафи у коридорі №2, з нижньої частини коробу ванної кімнати, з дверного пройому що веде до зальної кімнати, з поверхні шафи коридору №3, з підлоги зальної кімнати, з нижньої лівої частини дверей ванної кімнати; з акумуляторної батареї, виявленої в коридорі №1, чоловічі джинсові брюки темно - синього кольору на яких знаходяться плями речовини бурого кольору;предмети виявлені в печі твердого опалення, а саме залишки мобільного телефону та гудзик; 9 ножів;

- протоколом огляду місця події від 29 грудня 2019 року де біля річки Торецьк, розташованого між смт. Черкаське та с. Олександрівка Слов`янського району Донецької області було виявлено труп потерпілого.
- протоколом огляду трупу від 29 грудня 2019 року;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29 грудня 2019 року, яка зазначила, що 28.12.2019 року розмовляла по телефону з ОСОБА_7 .. О 17 годині 15 хвилин із змісту діалогів вона зрозуміла, що він дуже випивший, та він їй повідомив, що його хтось везе додому. о 20 годині 00 хвилин 28.12.2019 року вона з ним розмовляла також, ОСОБА_7 був сильно випивший, та цікавився чи отримала вона грошовий переказ, однак вона йому повідомила, що грошей не отримувала. Після чого о 22 годині 00 хвилин його телефон вже був вимкнений.
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29 грудня 2019 року, який 28 грудня 2019 о 17:10 бачив ОСОБА_7 в автомобілі «ГАЗ-24», за кермом якого був ОСОБА_12 , на прізвисько « ОСОБА_13 »;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 29 грудня 2019 року, яка 28 грудня 2019 року о 18:00 здійснила продаж горілки ОСОБА_15 , на прізвисько « ОСОБА_13 » у якого в автомобілі знаходився невідомий їй чоловік;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 29 грудня 2019 року, яка є з її пояснень дружиною ОСОБА_5 . Відповідно до протоколу, повернувшись 29 грудня 2019 року о 03:30 додому у домоволодіння АДРЕСА_1 виявила відсутність у будинку килимових доріжок і мокру підлогу. Від ОСОБА_5 вона дізналась, що він виявив у будинку труп невідомого чоловіка, якого позбувся, килимові доріжки, які були в крові поправ, підлогу вимив, а речі загиблого спалив у пічці.
Слідчий суддя не відхиляє в свою чергу і доводів підозрюваного та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт та запереченнь як сторони захисту на користь підозрюваного так і самого підозрюваного, але вважає, що у даному випадку ці доводи про зміну запобіжного заходу та заперечення не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, незаконного впливу на свідків.
Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя враховуючи сукупність зібраних відомостей про вчинене кримінальне правопорушення та обсяг відомостей, які були повідомленні в судовому засіданні прокурором та встановлені за допомогою матеріалів досудового розслідування, приходить до переконання, що висновки органу досудового розслідування, викладені в клопотанні слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного - не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.
Так в матеріалах клопотання достатньо наявних даних, які вказують на факти того, що ОСОБА_5 міг вчинити вказане правопорушення і такі є переконливим для суду.
Зокрема слідчим суддею встановлено на підставі пояснень допитаних на досудовому слідстві свідків, протоколи допитів яких долучено до клопотання, що 28.12.2019 року підозрюваний та потерпілий були певний час разом та пересувалися на автомобілі підозрюваного ГАЗ 2410, в якому у свою чергу слідчий під час проведення огляду за місцем проживання ОСОБА_5 виявив чисельні сліди плям бурого кольору, так само як плями булого кольору були виявлені органом досудового розслідування і на речах та майні, яке знаходилось за місцем мешкання підозрюваного, а особисті речі потерпілого були фактично знищені у пічці твердого опалення за місцем проживання підозрюваного.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою, з урахуванням суспільного інтересу, для застосування щодо нього такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
З наведених обставин, проводячи оцінку наданих суду матеріалів, доводів учасників процесу, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою, і доводи сторони захисту, які викладені в письмовому клопотанні такої обґрунтованості не спростовують.
Доводи захисника та ОСОБА_5 про недоведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину, в якому він підозрюється, не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи є предметом перевірки судом першої інстанції при судовому розгляді кримінального провадження.
У відповідності до п.п. 61, 62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.
Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя також враховує наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд оцінюючи вірогідність такої поведінки зі сторони особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
На думку слідчого судді, ризиками, визначеними ст. 177 КПК України та доведеними під час судового розгляду прокурором, у даному кримінальному провадженню є:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки враховуючи покарання, яке передбачене за інкримінований злочин, а саме позбавленням волі на строк від 7 до 15 років, то для ОСОБА_5 можливість уникнути покарання може бути визнана меншим злом ніж процедура його відбування;
- ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , спонукаючи їх до зміни наданих небажаних для нього свідчень, а також надання бажаних свідчень у подальшому, чи давання завідомо неправдивих показань задля уникнення від кримінальної відповідальності ;
- ризик сховати або спотворити речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення намагався знищити сліди вчинення злочину.
Факт знищення слідів злочину крім того підтвердила і свідок ОСОБА_16 у своїх поясненнях, які були досліджені в судовому засіданні, а саме коли вказала, що її чоловік ОСОБА_5 спалив особисті речі загиблого чоловіка в пічці, а килимові доріжки з плямами крові поправ, підлогу вимив. Залишки особистих речей потерпілого були виявлені слідчим у пічці твердого паління, що підтверджуєтьмя протоколои огляду місця події від 29.12.2019 року.
Крім того, слідчий суддя, при розгляді питання щодо продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховує обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
Так встановлено, що ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, одружений, офіційно не працевлаштований.
Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місті його постійного проживання та майновий стан, відсутність відомостей та медичних довідок щодо неможливості перебування ОСОБА_5 в установі виконання покарань, слідчий суддя приходить до переконання, що існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, знаходячись на волі, може ухилитися від слідства та суду та вчинити вплив на свідків.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Прокурорм під час судового засідання доведено, що у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо буде запобігти встановленим в судовому засіданні

ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.
Вказані обставини у своїй сукупності на думку слідчого судді свідчать про необхідність продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину.
Враховуючи всі встановленні обставини та доведені і підтверджені в судовому засіданні ризики передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Згідно положень ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Розмір застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчим суддею не визначається на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 спричинив загибель людини.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132,177-178,193,194,199,376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.
Клопотання слідчого СВ Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в умовах УВП № 6 м. Бахмут Донецької області, через ІТТ Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, продовжити на строк в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0002633 від 29 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме з 25.02.2020 року до 29 березня 2020 року включно.
Ухвала про продовження застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали після проголошення вручити підозрюваному та прокурору.

Слідчий суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1