Провадження № 11-кп/4820/117/20
Категорія :ч.1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розглядукримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006365, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2019 року,

у с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Городка, житель АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлучений, працює вантажником, не має судимостей,

визнаний винуватим за ч.1 ст.125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Цивільний позов законного представника цивільного позивача ОСОБА_7 ОСОБА_8 задоволено частково: ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 5 000 грн моральної шкоди та 3 000 грн витрат на правову допомогу адвоката.

За вироком суду, ОСОБА_10 близько 23-ї години 30 хвилин 28 вересня 2018 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , розпочав словесний конфлікт зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_7 . У ході нього на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, він схопив лівою рукою за передню поверхню шиї та використовуючи при цьому надмірну фізичну силу, усвідомлюючи свою значну фізичну перевагу над неповнолітнім сином, умисно стиснув пальцями лівої руки шию потерпілого.

Унаслідок протиправних дій ОСОБА_10 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді саден шкіри правої бічної поверхні нижньої третини шиї, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просив вирок суду скасувати, а провадження закрити.

Посилався на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду про доведеність його вини фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначав, що судом не враховано, що згідно відомостей ЄРДР потерпілим у цьому кримінальному провадженні є ОСОБА_8 .

Уважав, що судом не надано відповідної оцінки показанням судово-медичного експерта ОСОБА_12 і його висновок побудований на припущеннях, оскільки слідчим перед експертом не ставилось питання, чи міг обвинувачений, маючи особливості нігтьової пластини, пальцями лівої руки заподіяти такі тілесні ушкодження потерпілому.

Також суд урахував неодноразове притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, однак апелянт уважає, що згадані у вироку постанови суду стосувались конфліктів з його дружиною ОСОБА_8 , а не з потерпілим ОСОБА_7 . Крім того, провадження за ними закривались за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, або за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Відтак, урахування цієї обставини як такої, що обтяжує покарання, є безпідставним.

При вирішенні цивільного позову, на переконання апелянта, суд не взяв до уваги відсутність доказів щодо обґрунтування позовних вимог, зокрема, заподіяння моральної шкоди. Уважав, що згідно висновку психолога між ним і потерпілим існують товариські відносини, відтак, моральні страждання його діями сину заподіяні не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу про скасування вироку суду та закриття провадження, відмову в задоволенні цивільного позову; пояснення неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 , їх представника ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і не вбачали підстав для закриття провадження з інших підстав; думку прокурора про часткове задоволення апеляційної скарги і виключення з мотивувальної частини вироку низки обставин, що обтяжують покарання, як безпідставних; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів, яким судом дана належна оцінка.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. Стверджував, що його розмова з сином переросла в конфлікт, в ході якого він випадково відштовхнув потерпілого ОСОБА_7 , однак звідки в останнього з`явились тілесні ушкодження він не знає.

Однак вина ОСОБА_10 у спричиненні потерпілому легких тілесних ушкоджень за вказаних у вироку обставин підтверджена зібраними і перевіреними в судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що його батько ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою з`ясування стосунків спровокував з ним конфлікт, під час якого словесно ображав та завдав тілесні ушкодження, схопивши та стискаючи шию.
Про обставини та механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень потерпілий детально вказав під час слідчого експерименту, проведеного в ході досудового розслідування з його участю та з участю його законного представника ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_8 в суді підтвердила факт суперечки обвинуваченого з її сином ОСОБА_7 , під час якої ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчепився дитині в область шиї, чим заподіяв тілесні ушкодження.
Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в суді показали, що очевидцями конфлікту не були, проте бачили у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження на обличчі та шиї. Стверджували, що в цій сім`ї часто відбуваються конфлікти, які закінчуються фізичним насильством з боку ОСОБА_10 , який зловживає алкогольними напоями.
Будь-яких доказів, які б давали суду підстави сумніватись у правдивості показань потерпілого та свідків, обвинувачений та його захисник не надали. Не здобуто таких і апеляційним судом.
Аналогічні пояснення неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 дали в апеляційному суді.
Наведені докази об`єктивно узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №909 від 16 жовтня 2018 року та висновком №959 додаткової судово-медичної експертизи. З них випливає, що у потерпілого ОСОБА_7 станом на 29 вересня та 16 жовтня 2018 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден шкіри правої бічної поверхні нижньої третини шиї, що загоїлися з утворенням на їх місці трьох паралельних пігментованих смуг, які могли утворитись від не менше ніж одноразової дії групи тупо-загострених пласких твердих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути нігтьові пластини пальців кисті руки людини, за механізмом «стискання-тертя», не виключено, таким чином, як зазначено потерпілим під час проведення з ним слідчого експерименту, про що свідчать локалізація, характер та властивості цих ушкоджень, та які за своїми ознаками відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Висновки експертизи об`єктивно доповнюють вищенаведені докази і відображають характер тілесних ушкоджень, їх локалізацію та механізм утворення, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 підтвердив зроблений ним висновок і надав вичерпні відповіді щодо механізму, локалізації та способу спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_10 , маючи своєрідні особливості нігтьової пластини пальців лівої руки, не міг заподіяти такі тілесні ушкодження, є неспроможними.

Ретельно проаналізувавши всі докази в їх сукупності, зокрема, показання обвинуваченого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дав їм належну оцінку, правильно встановив фактичні обставини провадження й дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження та правильно кваліфікував його дії ч.1 ст.125 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 про те, що згідно відомостей про кримінальне правопорушення в кримінальному провадженні №0006365 від 01 жовтня 2018 року потерпілим зазначено не ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 є надуманими, оскільки остання є законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та згідно її заяви були внесені відомості до ЄРДР про умисне заподіяння тілесних ушкоджень, зокрема, й останньому.

Згідно з вимогами ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання за вчинений злочин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, урахував тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом обґрунтовано визнано те, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив злочин щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах.

Водночас доводи апеляційної скарги захисту про безпідставне визнання судом обставинами, що обтяжують покарання, те, що обвинувачений вину не визнав, зловживає алкогольними напоями, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та відносно якого виносився терміновий заборонний припис серії ХМ №000001 від 11 жовтня 2018 року, заслуговують на увагу.

Так, частиною 1 ст.67 КК України передбачено вичерпний перелік обставин, що обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Невизнання обвинуваченим вини, зловживання алкогольними напоями, неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та винесення відносно нього термінового заборонного припису серії ХМ №000001 від 11 жовтня 2018 року частиною 1 статті 67 КК України не передбачено.

Тому таке посилання суду підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку як обставин, що обтяжують покарання.

Разом з тим ці обставини є такими, що характеризують особу обвинуваченого.

Відтак, колегія суддів уважає, що призначене ОСОБА_10 покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Цивільний позов законного представника цивільного позивача ОСОБА_7 ОСОБА_8 вирішений судом відповідно до вимог цивільного і кримінального процесуального законодавства.

Розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь потерпілого, визначений судом з урахуванням глибини та тривалості перенесених ним моральних страждань, пов`язаних із заподіянням йому тілесних ушкоджень.

Судом правильно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 є ініціатором конфліктів у сім`ї, зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності та завдав своєму неповнолітньому сину тілесних ушкоджень, схопивши та стискаючи його шию.

Колегія суддів уважає, що завдання тілесних ушкоджень у будь-якому випадку заподіюють моральну шкоду потерпілому. Місцевим суд наведено у вироку докази на обґрунтування позовних вимог потерпілого та розмір їх задоволення на відшкодування завданої злочином моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу адвоката.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що спричинення такої шкоди, жодними доказами не доведено, є безпідставними.

Керуючись ст.ст.407, 408, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_10 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставини, що обтяжують покарання: те, що «обвинувачений вину не визнав, зловживає алкогольними напоями, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та відносно якого виносився терміновий заборонний припис серії ХМ №000001 від 11 жовтня 2018 року».

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: