ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новодружеськ Луганської області, українець, гр-н України, середня освіта, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, без визначеного місця реєстрації, проживає: АДРЕСА_1 , судимий: 11.07.2001 року Лисичанським районним судом Луганської області за ст. 17, ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік; 07.02.2003 року Лисичанським районним судом Луганської області за ч. 2 та ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ст. 71 КК України на 6 років позбавлення волі, які відбув; 31.07.2009 року Франківським районним судом м. Львів за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, які відбув; 27.11.2014 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, які відбув; 20.02.2015 року Лисичанським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, які відбув; 20.07.2016 року Солом`янським районним судом м. Київ за ч. 2 ст. 186 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 15.03.2018 року Апеляційним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, які відбув, звільнений 12.03.2019 року з місць позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , інші учасники: потерпіла ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
06 вересня 2019 року приблизно о 21 год. ОСОБА_5 , маючи судимості за крадіжки та грабежі, знаходячись біля будинку № 30-а по вул. Булаховського в м. Києві, звернув увагу на раніше незнайому гр-ку ОСОБА_8 , яка прямувала до місця свого проживання і майном якої вирішив повторно протиправно відкрито заволодіти. З метою реалізації свого злочинного наміру направленого на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів і з метою протиправного власного збагачення підійшов до ОСОБА_9 , яка зайшла до під`їзду № 5 вказаного будинку і перебувала на сходах та рукою шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок вартістю 3 600 грн. Заволодівши у такий спосіб майном потерпілої, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину втік, однак у подальшому затриманий сторонніми громадянами, які на той час неподалік проводили своє дозвілля.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин категорично заперечив, проте відмовився від дачі показань по суті висунутого обвинувачення, вважаючи суд на собою не законним та несправедливим. Під час дослідження доказів у справі поясняв, що 06 вересня 2019 року приблизно о 22 год. випадково знаходився в районі будинку АДРЕСА_2 , з потерпілою не знайомий, до протиправного заволодіння її майна за вказаних в обвинувальному акті обставин не причетний. Біля будинку АДРЕСА_3 навпроти під`їзду № 2 його безпідставно затримали невідомі молоді люди, до яких через деякий час підійшла потерпіла і почала його звинувачувати у нападі, до якого він не причетний, вимагала повернути ланцюжок, який він не крав, її коштовності при ньому та поруч на місцевості виявлено не було. Крім того, обвинувачений поскаржився на те, що під час свавільного затримання був побитий невідомими особами.

Захист вважав, що органами досудового розслідування не надано суду під час судового розгляду допустимих доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні поставленого йому у провину діяння, вважав пред`явлене обвинувачення таким, що ґрунтується на припущеннях, а тому просив ухвалити виправдувальний вирок.

Не зважаючи на захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_10 , його вина у вказаному злочині в повному обсязі підтверджується, крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, зокрема факт затримання поруч з місцем вчинення злочину у присутності потерпілої, яка його впізнала, також й іншими дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, а у сукупності та взаємозв`язку є достатніми для того, щоб критично оцінити захисну версію обвинуваченого та довести його винуватість поза розумним сумнівом.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 06 вересня 2019 року у вечорі приблизно о 21 год. вона з маршрутного таксі поверталася до дому і зайшла в під`їзд АДРЕСА_4 . Одночасно вона відчула, що хтось йде за нею. Піднявшись на перші сходинки в під`їзді, вона зупинилася та обернулася, відтак побачила, що за нею зайшов у під`їзд тоді незнайомий присутній в залі суду обвинувачений ОСОБА_11 . Вона піднялася на площадку першого поверху, знову зупинилася і прижалася спиною до стіни, даючи прохід ОСОБА_11 . Натомість, він, ставши перед нею обличчя в обличчя, схопив рукою за золотий ланцюжок на її шиї та з другої спроби зірвав його. Вона спочатку розгубилася, але коли побачила, що він не зупиняє своїх дій і витягнув руку в напрямку її сумки, вона почала кричати. Інших осіб поруч не було. ХАНЦЕВИЧ цього не очікував, розвернувся і побіг з під`їзду. Вона вибігла на вулицю за ним і продовжувала кричати та дуже голосно кликати про допомогу. Вона не упускала з виду ХАНЦЕВИЧА, але відстань до нього поступово збільшувалася, однак біля іншого будинку група молодих людей, реагуючи на її крики, затримала обвинуваченого і не дала йому втекти. Коли вона підійшла до них, то пояснила, що ОСОБА_11 вчинив напад на неї та зірвав з її шиї золотий ланцюжок, була викликана поліція, ланцюжка виявлено не було. Сплутати ОСОБА_11 з іншою особою вона категорично не могла, в під`їзді є освітлення, вона бачила його обличчя майже впритул і запам`ятала надовго.
Як також уточнила потерпіла: - обвинувачений на момент нападу на неї був одягнутий у темні штани та світлу однотонну кофту з капюшоном, який не був одягнутий на голову; - відстань від під`їзду, в якому будо вчинено напад, та місцем, де було затримано обвинуваченого, приблизно 50 100 метрів, прямої відомості між цими точками немає, оскільки розташована бойлерна, проте остання не заважала контролювати дії нападника, що втікав, оскільки вона, потерпіла, також швидко рухалася його маршрутом, зустріч ОСОБА_11 з групою молодих людей, що його затримала, вона бачила, зайшовши за будівлю бойлерної; - особи, які затримали ОСОБА_11 , їй не відомі і з ними раніше вона не була знайома; - ланцюжок повернуто не було; - поліція на місці події всіх опитала, оглянула місце події, у відділку відбулося впізнання; - ОСОБА_11 діяв самостійно, інших осіб поруч, які підтримували б його дії, чи прикривали їх, вона не бачила; - під час затримання обвинувачений заперечував свою причетність до заволодіння майном потерпілої.
У судовому засіданні потерпіла прямо вказала на обвинуваченого ОСОБА_11 як особу, яка відкрито заволоділа її золотим ланцюжком, чим були усунуті всі можливі сумніви в категоричності тверджень потерпілої.

Вказані обставини злочину, зокрема, і щодо одягу нападника (біла кофта, темні джинси), місця вчинення нападу ОСОБА_11 в АДРЕСА_4 ) та місця його затримання (біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 ), знайшли своє відтворення у заяві потерпілої про злочин від 06 вересня 2019 року, протоколах огляду місця події від 06 та 07 вересня 2019 року, які були досліджені судом (а. 41-47). Під час вказаних оглядів місця події нічого не вилучалося. Дані, які містять вказані протокол огляду місця події, з усією очевидністю усувають сумніви у тому, що потерпіла перебувала 06 вересня 2019 року під час пограбування у згаданому неї місці.

Згідно з протоколом затримання від 07 вересня 2019 року ОСОБА_11 був затриманий 06 вересня 2019 року о 21 год. як особа, на яку вказала потерпіла (а. 69-72). При цьому він на момент затримання був одягнутий в кофту білого кольору з капюшоном та джинси сірого кольору, кросівки.

Належність потерпілій золотого ланцюжка та його вартість в сумі 3 600 грн. підтверджена дослідженим судом товарним чеком № 11 від 15 жовтня 2018 року та її особистим фото з цією прикрасою (а. 48-49).

Суд приймає до уваги, що вказані показання потерпілої також знайшли своє повне підтвердження під час безпосереднього дослідження судом протоколу слідчого експерименту від 13 вересня 2019 року та додатку до нього у виді безперервної відео фіксації цієї слідчої дії (а. 55-61). Даний експеримент було проведено за участю потерпілої у присутності понятих, під час якого потерпіла з усією повнотою продемонструвала місце та спосіб, у якій ОСОБА_11 відкрито шляхом ривка з її шиї заволодів належним їй золотим ланцюжком, а також місце, де останнього було затримано підлітками.

Згідно з протоколом пред`явлення для впізнання від 07 вересня 2019 року та додатком до нього у виді відео фіксації цієї слідчої дії (а. 50-52, 54), потерпіла ОСОБА_7 за сукупністю ознак обличчя, тілобудови та зовнішніх прикмет впізнала ОСОБА_10 , розміщеного серед статистів під № 2, який той обрав вільно. Достовірність зафіксованих результатів цієї слідчої дії потерпіла в суді підтвердила, послідовно наполягаючи на тому, що саме ОСОБА_11 її пограбував.

Дійсно, і з цього приводу важко не погодитися із захистом сам по собі вказаний протокол пред`явлення для впізнання від 07 вересня 2019 року не є інформативним настільки, щоб можна було його оцінювати як самодостатній доказ обвинувачення потерпіла проводила впізнання вже після того, як у її присутності було затримано ОСОБА_11 . Разом з тим, суд оцінює зафіксовані у протоколі цієї слідчої дії результати виключно у сукупності з іншими дослідженим судом доказами, в тому числі і з показаннями потерпілої в суді, а тому ці докази визнає допустимими, оскільки зміст проведеного впізнання учасник цієї слідчої дії розкрив суду безпосередньо.

Доводи захисту про сумнівність даних, які містить вказаний протокол пред`явлення для впізнання через фактичне впізнання обвинуваченого, яке потерпіла провела перед цією слідчою дією на місці затримання ОСОБА_11 , суд оцінює критично, оскільки категорична достовірність такого впізнання як результату цієї слідчої дії підтверджена як безпосередніми показаннями потерпілої під час судового засідання, так і показаннями самого обвинуваченого, який визнавав, що потерпіла наполегливо як у присутності поліцейських на місці затримання, так і під час слідчої дії впізнання вказувала на нього як учасника грабежу.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що 06 вересня 2019 року у вечорі, коли він з друзями проводив дозвілля на лавочках біля будинкуАДРЕСА_3 , почув жіночі крики «допоможіть!, ловіть його!» і одночасно побачив, як з напрямку будинку № 30-а по цій же вулиці в їх бік біжить тоді незнайомий, а зараз присутній в залі суду обвинувачений ОСОБА_11 , за ним біжить жінка, а за нею ще якійсь хлопці. Присутні поруч дівчата закричали «ловіть його!», а тому він з товаришем вирушили на зустріч ОСОБА_11 (відстань від них до доріжки, по якій біг обвинувачений, була до 10 метрів) та затримали його. ХАНЦЕВИЧ намагався вирватися, падав, тому він з друзями та іншими громадянами, які також підійшли, фактично заблокували його, оточивши. Потім приїхала поліція та вони надали свідчення.
Як також уточнив свідок ОСОБА_12 : - обвинувачений на момент затримання був одягнутий в кофту з капюшоном, в руках мав пакунок; - вуличне освітлення було достатнім для того, щоб спостерігати ці події не напружуючись; - ХАНЦЕВИЧ відразу після затримання кричав, що він нічого не крав і навіть нікуди не біг, крадій побіг в інший бік, натомість, потерпіла впевнено і прямо вказала на ОСОБА_11 і тільки на нього як особу, котра зірвала з її шиї ланцюжок, коли вона зайшла в під`їзд та пропускала його на сходах, зупинившись; - іншої жодної особи, дії якої можна було б оцінити як втеча від потерпілої, вони не бачили; - коли поліція, що приїхала, не знайшла ланцюжок в затриманого ОСОБА_11 , вони також його шукали поруч з місцем його затримання, проте не знайшли.
Вказані показання свідка ОСОБА_13 знайшли своє повне підтвердження під час безпосереднього дослідження судом протоколу слідчого експерименту від 19 вересня 2019 року та додатку до нього у виді безперервної відео фіксації цієї слідчої дії (а. 62-68). Під час цієї слідчої дії свідок на місцевості продемонстрував маршрут та напрямок руху ХАНЦЕВИЧА, а за ним потерпілої, місце затримання ОСОБА_11 та локацію пошуку зниклого ланцюжка поруч з місцем затримання ОСОБА_11 .

Під час дослідження казаних матеріалів слідчого експерименту свідок ОСОБА_12 уточнив, що він тоді, а також в судовому засіданні повідомив лише про ті обставини подій, які спостерігав особисто.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що у вечорі близько 21 години 06 вересня 2019 року повертався з роботи до додому, зупинився біля свого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , раптом з боку сусіднього будинку АДРЕСА_2 почув жіночі крики про допомогу «Допоможіть!, стій!». Він відразу звернув увагу на цій будинок і побачив, як з одного з під`їздів цього будинку вибігає чоловік в сірій кофті з капюшоном та джинсах, в руках тримав щось схоже на сумку чи пакет. За цим чоловіком вибігла з під`їзду жінка, яка продовжувала кричати. Втікач побіг в напрямку технічної будівлі, що розташована у дворі, жінка за ним. Вказаний чоловік забіг за цю будівлю і відразу вибіг із-за неї в напрямку будинку № 28-в по цій же вулиці. Він свідок, кинув свою речі, і вважаючи, що вказаний чоловік втікач викрав у жінки сумку чи пакет, побіг за ним напереріз, щоб його затримати. Однак, його випередила компанія молодих людей, які сиділи біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 та затримали його, серед них був раніше не знайомий ЛЯШЕВСЬКИЙ. Він, свідок, наблизився до хлопців, коли вони вже тримали втікача. Чоловік, який вибіг з під`їзду і був затриманий молодими людьми, та обвинувачений, що перебуває в залі суду, є одна і та сама особа.
Як також уточнив свідок ОСОБА_14 : - будинок АДРЕСА_3 , в якому він проживає, розташований метрів за 30 від будинку АДРЕСА_2 по цій же вулиці, з якого вибігли спочатку обвинувачений, а потім потерпіла, ця місцевість добре оглядається і перешкод для цього не має, на час подій смеркалося, проте людей було видно добре; - технічна будівля, за яку забіг обвинувачений, невеликих розмірів, площею приблизно 3 х 5 м, тому за нею обвинувачений скрився лише на долі секунди, якщо припустити, що із-за вказаної технічної будівлі вибігла схожа, але інша особа, в тому ж одязі і з тим самим пакунком, то тоді за технічним приміщенням мав би зупинитися і сховатися, той, хто вибіг з під`їзду, але цього очевидно не було, потерпіла бігла зразу за втікачем, переслідуючи його; - потерпіла прямо вказала на затриманого обвинуваченого як на особу, яка зірвала з неї ланцюжок, про спільників не повідомляла, хоча, дійсно, серед людей, що були присутні на місці затримання ОСОБА_11 , були розмови, що міг бути спільник, у зв`язку з цим висловлювалися різні припущення, хтось казав, що бачив біля технічної будівлі й іншого незнайомця, але це все виказувалося як припущення; - чоловік потерпілої був на місці затримання і для свого становища вів себе спокійно, питав в обвинуваченого «де ланцюжок?», останній заперечував свою причетність до її викрадення, люди шукали ланцюжок ще до приїзду поліції, але його не знайшли, натомість, обвинувачений із початку намагався вирватися, потім вчинив галас, що його нібито утримують, б`ють та вбивають, хоча його ніхто не чіпав.
Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які описали одну подію з різних місць спостереження за нею, в деталях підтвердили у відомій їм частині допитані судом свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які, кожна окремо уточнила: ОСОБА_15 06 вересня 2019 року близько 21 год., відпочиваючи поруч з друзями, почула крики про допомогу, була очевидцем затримання присутнього в суді обвинуваченого ОСОБА_11 , а також з`ясування в нього обставин пограбування потерпілої, ОСОБА_11 не визнавав себе винуватим і висловлював хвилювання за свій мобільний телефон, вона приймала участь в пошуках ланцюжка, але його не знайшли, пошуки були ускладнені вже темною порою доби, численними кущами та деревами на прилеглій до доріжки місцевості; ОСОБА_16 06 вересня 2019 року близько 22 години підійшла вже до утвореного скупчення людей біля будинкуАДРЕСА_3 , там побачила ОСОБА_13 як учасника затримання, потерпілу, її чоловіка та затриманого ОСОБА_11 , який під контролем людей сидів на лавочці і був одягнутий в світлу кофту, джинси та кросівки, чоловік потерпілої висував до нього претензії через те, що він вкрав ланцюжок у дружини, питав, «де ланцюжок?», були люди, які питали в поліції, чи дійсно затриманий причетний до злочину, оскільки бачили поруч іншого невідомого хлопця, який цікавився, чи знайшли ланцюжок.
Суд не вбачає правових підстав для визнання недопустимими показання свідків ОСОБА_17 , ЛЯШЕВСЬКОГО, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з чужих слів стосовно інформації, яку їх присутності повідомляла потерпіла та затриманий ОСОБА_11 , оскільки їх показання зі слів потерпілої та обвинуваченого знайшли своє підтвердження під час безпосереднього допиту судом останніх (ч. 2 ст. 97 КПК України).

Вказані свідки, як з`ясовано судом, є незацікавленими особами, обвинуваченого та потерпілу раніше не знали, протестів з цього приводу сторони не мали, а тому суд не знаходить причин не довіряти вказаним свідкам.

Показання свідків ОСОБА_17 та ЛЯШЕВСЬКОГО, які не є знайомими між собою та випадково опинилися в місці подій, узгоджуються між собою в деталях, а саме, перший бачив другого як особу, яка проводила затримання, а другий бачив, як другий переслідував грабіжника за потерпілою. Показання вказаних свідків також узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які долучилися до цих подій у різний час і спостерігали за ними, перша як очевидець затримання, а інша як очевидець з`ясування причин затримання за участю затриманого.
Отже, показання свідків ОСОБА_17 , ЛЯШЕВСЬКОГО, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 які узгоджуються не тільки між собою, а й відповідають іншим задокументованим даним, які були одержані стороною обвинувачення як докази пізніше за часом (відомості, що містять заява потерпілої про злочин, протоколи огляду місця події від 06 та 07 вересня 2019 року, протоколи та додатки до них слідчих експериментів, проведених за участю потерпілої та свідка ОСОБА_20 , протокол затримання ОСОБА_11 ), суд визнає достовірними і кладе в основу вироку.

Оцінюючи за таких даних показання обвинуваченого та потерпілої, які дійсно суперечать одні однім в частині причетності до вчиненого злочину саме обвинуваченого ОСОБА_11 , як зацікавлених осіб, суд бере до уваги те, що:

- показання як обвинуваченого, так і потерпілої, є відтворенням послідовних протилежних позицій, перший наполягав на свій непричетності до злочину, а остання вказувала на нього як особу, що вчинив злочин, відтак забезпечено певний доказовий паритет;

-сама по собі доведена належними доказами фактична наявність у потерпілої золотого ланцюжка та його належність останній, його вартість та подальше зникнення в умовах відкритого викрадення не вказують на причетність до цього злочину обвинуваченого;

-суд позбавлений можливості визнати показання одного з цих двох осіб більш переконливими, виходячи і лише з документованих даних, які зафіксовані на місцевості, оскільки на місці грабежу слідової інформації, яка вказувала б на причетність до цих подій обвинуваченого, не зафіксовано, а факт його затримання, місце та причини такого затримання сторонами не оспорювалися, проте обвинувачений наполягав, що це сталося внаслідок помилки потерпілої;

-натомість, показання потерпілої повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_17 , який особисто спостерігав за переслідуванням потерпілою грабіжника з під`їзду до технічної будівлі, тобто, крім потерпілої, є незацікавленою особою, яка особисто бачила залишення грабіжником місця злочину, описала його одяг та наполягала на тому, що саме цю особу і було затримано;
-показання потерпілої повністю узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_20 , який особисто спостерігав за переслідуванням потерпілою грабіжника від технічної будівлі до місця його затримання і взяв у цьому затриманні безпосередню участь, тобто, крім потерпілої, є незацікавленою особою, яка особисто бачила траєкторію руху грабіжника, якого переслідувала потерпіла, до місця його безпосереднього затримання;
-показання потерпілої узгоджуються з причинами затримання обвинуваченого - вчинення грабежу, факт якого сторонами не оспорюється;

-наявність ідентифікуючих ознак ХАНЦЕВИЧА за одягом, на яких потерпіла у своїх показаннях послідовно та категорично наполягала, знайшла своє підтвердження не тільки під час допиту свідків ЛЯШЕВСЬКОГО та ОСОБА_17 , а й під час дослідження даних протоколу затримання обвинуваченого ОСОБА_11 , який на момент затримання був одягнутий в кофту білого кольору з капюшоном та джинси сірого кольору, кросівки.
Враховуючи проведений ретельний та об`єктивний аналіз доказів, суд визнає достовірними показання потерпілої про обставини свого пограбування та причетність до цього обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки ці її показання не тільки є послідовними, а й підтверджені іншими наведеними доказами, об`єктивність та безсторонність джерел походження яких є для суду безсумнівною. Показання обвинувачення в частині, що не суперечать показанням потерпілої, суд також кладе в основу свого вироку як достовірні, натомість його показання про свою непричетність до грабежу, оцінює критично, а тому відхиляє як недостовірні.
Суд в контексті довіри бере до уваги і дані про судимість ОСОБА_11 .

Той факт, що при затриманому ОСОБА_11 не знайшли предмету злочину, не впливає на вказані висновки суду, оскільки останній з урахуванням отриманих даних про місцевість навколо місця злочину, якою активно переміщався обвинувачений перед затриманням, міг безперешкодно скинути ці коштовності.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про неповноту досудового розслідування, оскільки всі значимі для даного кримінального провадження фактичні обставини були з усією повнотою встановлені шляхом безпосереднього отримання доказів від очевидців події, підозрюваного було затримано у присутності та за первинними поясненнями потерпілої, які у подальшому набули належного процесуального оформлення.

Оскільки слідчі експерименти безперервно зафіксовані на відео суд відмовив в задоволенні клопотання захисту про допит понятих, участь яких у таких випадках не мала свого процесуального навантаження (ч. 7 ст. 223 КПК України).

Суд також визнає безпідставними скарги обвинуваченого про те, що до нього було протиправно застосовано фізичне насильство особами, які його затримали, оскільки достеменно встановленого, що такого останній зазнав під час його затримання підлітками, які діяли з огляду на відсутність істотних наслідків для здоров`я затриманого, в межах правил, визначених ч. 1 ст. 38 КК України.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає за результатами даного судового розгляду доведеним те, що ОСОБА_5 06 вересня 2019 року приблизно о 21 год. умисно повторно відкрито викрав чуже майно, а саме золотий ланцюжок вартістю 3 600 грн., який належить потерпілій ОСОБА_21 , а тому ці дії обвинуваченого ОСОБА_10 кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Органи досудового розслідування ставили у провину ОСОБА_22 протиправне заволодіння ланцюжком вартістю 17 900 грн. 60 коп., проте вартість останнього документально доведена лише на суму 3 600 грн, саме яку суд кладе в основу вироку, виключивши з обвинувачення вказівку на більшу вартість цього майна.

Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 17 900 грн. 60 коп.

Обвинувачений вказаний позов не визнав, наполягаючи на своїй непричетності до протиправного заволодіння майном потерпілої.

Враховуючи проведений аналіз доказів та висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого, суд вважає вказаний позов таким, що підлягає задоволенню частково, лише в обсязі доведеного обвинувачення, тобто на суму 3 600 грн.. В іншій частині в позові належить відмовити за його необґрунтованістю.

При призначенні ОСОБА_22 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винного, який вчинив злочин, будучи судимим за вчинення багатьох корисливих злочинів та протягом тривалого часу, натомість, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, що усуває сумніви про його осудність, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, не встановлено.

Беручи до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_23 злочину та перелічені дані про його особу, суд вважає за неможливе його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак, знаходить підстави для призначення йому максимального покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також достатнім і в даному конкретному випадку необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.

Враховуючи обґрунтованість обвинувачення, обраний судом вид покарання, суд вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177179, 183, 194, 366, 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили та утримувати ОСОБА_10 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

У строк відбування покарання ОСОБА_24 зарахувати період з 06 вересня 2019 року з урахуванням строку його затримання та перебування під вартою в межах даного провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 17 900 грн. 60 коп. задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_25 3 600 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, а в іншій частині на суму 14 300 грн. 60 коп. залишити позов без задоволення.

Речові докази зберігати при матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з дня отримання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_26