№ 207/1125/19
№ 1-кп/207/154/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кам`янське кримінальне провадження за № 0000214 від 13.02.2019 року, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, безпартійного, у шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей не має, відомості про відношення до військової служби відсутні, військовий квиток не вилучався, не судимого відповідно до ст. 89 КК України, офіційно не працює, в центрі зайнятості як безробітний на обліку не перебуває, проживає у АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

ВСТАНОВИВ:

12.02.2019 року приблизно о 10:30 годині ОСОБА_4 перебував з дозволу господаря у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, мобільного телефону «Nokia» моделі 210.2, належного потерпілому ОСОБА_5 .

Керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито викрав мобільний телефон «Nokia» моделі 210.2, вихопивши його з руки потерпілого ОСОБА_5 , завдавши останньому майнової шкоди, на суму 265 гривень, що підтверджується висновком судово- товарознавчої експертизи №1294-19 від 18.03.2019.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, показав, що у лютому місяці 2019 року, перебуваючи у квартирі знайомого, потерпілого ОСОБА_5 , відкрито викрав належний останньому мобільний телефон. Викраденим розпорядився на власний розсуд. Згоден відшкодувати заподіяну злочином шкоду. Просить суворо не карати.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення окрім його визнавальних показів знайшла своє підтвердження іншими доказами, перевіреними при судовому розгляді.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду письмову заяву, в якій наполягає на стягненні з ОСОБА_4 на свою користь вартість викраденого мобільного телефону у розмірі 2000 грн.

Згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №1294-19 від 18.03.2019 року (висновок експертизи знаходиться в матеріалах кримінального провадження і досліджений при судовому розгляді) вартість мобільного телефону «Nokia» моделі 210.2 становила 265 гривень.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (витяг знаходиться в матеріалах кримінального провадження та досліджений при судовому розгляді), кримінальне провадження за № 0000214 було відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, 13.02.2019 року за зверненням ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене , суд вважає, що у судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановлена та доведена, а дії його необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно ст.12 КК України не відносяться до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг від сусідів на нього не надходило, живе у родині. Має міцні соціальні зв`язки .

Обставиною, що згідно ст..66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає його щире каяття у скоєному.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно ст..67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання є його виправлення, перевиховання, та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин, суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтереси потерпілого щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі. В той же час вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо без відбування покарання призначеного йому вироком суду, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку. Суд враховує, що ОСОБА_6 щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, проживає у родині, має міцні соціальні зв`язки. Крім цього, суд також приймає до уваги досудову доповідь, отриману із Південного районного відділу центру пробації у Дніпропетровській області, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до змісту ст.ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару , а й виправлення, тому з урахуванням усіх обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, але застосувати ст.ст.75,76 КК України, звільнивши від відбування покарання з встановленням визначеного судом іспитового строку та покладення обов`язків, передбачених ст.76 КК України ОСОБА_4 не заперечує відшкодувати ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 2000грн. Потерпілий наполягає на відшкодуванні матеріальної шкоди, тому згідно з вимогами ст.128 КПК України, ст.1166 ЦК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в порядку відшкодування матеріальної шкоди 2000грн.

Витрати , пов`язані з залученням експерта на досудовому розслідуванні у розмірі 314,00грн., суд відповідно до вимог ст..124 КПК України вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 314 гр.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на досудовому слідстві не обирався, тому суд не вважає за необхідне обирати його до набрання вироком суду законної сили.

Питання щодо речових доказів суд вважає за необхідне вирішити згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст..ст.100,124,128,373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки .

На підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання , якщо він протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, тому не має підстав його обирати до набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 в порядку відшкодування матеріальної шкоди 2000(дві)тисячі гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.124 КПК України у прибуток держави 314гривень витрати за залучення експерта на досудовому слідстві.

Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1