Справа № 158/2717/19 Провадження №11-кп/802/144/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, раніше неодноразово судимого, і останній раз вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області 19.05.2016 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України на підставі ч.1 ст.70 КК України до 4 років 20 днів позбавлення волі, і 26.04.2019 року звільненого у зв`язку з відбуттям покарання цього покарання,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання фактичного затримання.

Речові докази по справі: 1) транспортний засіб марки «Фольксваген Пасат», номерний знак « НОМЕР_1 », який перебуває на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів конфісковано; 2) оптичний диск, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, залишено при матеріалах кримінального провадження.

Стягнуто із ОСОБА_7 судові витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз у розмірі 942 грн. 06 коп.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він в період часу з 14 по 15 червня 2019 року (точної години досудовим розслідуванням та судом не встановлено), перебуваючи на території ПП «Автомаяк», що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, повторно, таємно викрав бувші у використанні автозапчастини загальною вартістю 86736 грн. 31 коп., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також він 22 червня 2019 року близько 19 год. діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи на території ПП «Автомаяк» , що за вищевказаною адресою, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, повторно таємно викрав бувші у вжитку автозапчастини, загальною вартістю 64244 грн. 62 коп., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності його винуватості та правильності кваліфікації дій, оскаржує судове рішення з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Вказує, що судом при призначенні покарання належним чином не було враховано тих обставин, що він активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся у вчиненому, що фактично є обставинами, які помішують покарання. При цьому обставин, які обтяжують його покарання судом встановлено не було. Зазначає також і про те, що він на утриманні має малолітню дитину. Вказує і про те, що у нього наявна невиліковна хвороба «Гепатит С». З огляду на це, просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши йому покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, яка вважає скаргу безпідставною, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його кваліфікація є правильною.
При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Обвинувачений в апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості.
Проте такі його твердження до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.
Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Дані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу. При цьому судом наведено переконливі доводи про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд правильно відніс активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин, судом не встановлено.

Крім того, місцевий суд призначаючи покарання обвинуваченому врахував, що вчинені ним злочини, передбачені ч.2 ст.185 КК України (два епізоди), згідно із ст.12 цього ж Кодексу відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про його особу, зокрема те, що він раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини, має не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, а нові злочини вчинив (у червні 2019р.) відразу ж після звільнення з місця позбавлення волі (26.04.19).

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Призначене покарання на думку апеляційного суду, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Таким чином, підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому призначеного покарання шляхом призначення покарання у виді обмеження волі, з мотивів наведених в його апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Усі доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі і надані ним під час апеляційного розгляду справи щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає голослівними та до уваги не приймає, оскільки вони були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та відповідно не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить апелянт.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу обвинуваченого на підставі п.1 ч.1 ст.407 КПК України слід залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 грудня 2019 року щодо нього, без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді