Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________10.12.2019
Справа № 490/8951/19

УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2019 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нетішин, Славутського району Хмельницької області, громадянину України, українця, з середньою освітою, раніше судимого:- 02.09.2019 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.4 ст.407 КК України, до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить військову службу за контрактом на посаді старшого номеру обслуги 3 розрахунку 2 взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,-
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без права внесення застави з посиланням на тяжкість злочинів у скоєнні яких обвинувачуються та відсутність підстав, передбачених кримінально-процесуальним кодексом для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме:
-переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 вчинено умисні тяжкі кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. ОСОБА_6 розуміючи усю тяжкість вчиненого ним злочину може виїхати за кордон або на непідконтрольні Україні території;
-незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки потерпіла ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_4 , які прямо вказуть, на те, що саме ОСОБА_6 скоїв вказані кримінальні правопорушення, а тому ОСОБА_6 перебуваючи на волі може вживати заходи впливу на вказаних потерпілих у кримінальному провадженні, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни ними показів на його користь;
-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_6 скоїв вищевказане кримінальне правопорушення з винятковим цинізмом. Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 зможе вжити заходів щодо створення штучного алібі, шляхом підмови своїх знайомих до надання показів на його користь. Крім цього, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення під час розгляду обвинувального акту за обвинуваченням останнього за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 187 КК України;
-вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 відповідно до наявних у матеріалах кримінального провадження даних про його особу має негативну характеристику з місця служби, відносно останнього розглядався обвинувальний акт за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ч. 4 ст. 187 КК України, на даний час засуджений Центральним районним судом а фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та маються підстави вважати, що останній вчинив ще не менше трьох кримінальних правопорушень пов`язаних х незаконним заволодінням чужого майна та може продовжити свої злочинні діяння.
Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора та наполягала на продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора. Зазначив, що вважає клопотання прокурора необґрунтованим, а ризики вказані прокурором безпідставними. Просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника, просив у задоволенні клопотання відмовити.
Суд, вислухавши думку прокурора, потерпілої, захисника та обвинувачуваного, приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З огляду на викладене та беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 має негативну характеристику з місця служби та має судимість, а також тяжкість інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, з врахуванням того, що обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає обґрунтованим і виправданим продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
За такого, суд вважає за необхідне, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178,199, 331 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою строком до 06 лютого 2020 року, включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 199, 331, 350, 370, 372 КПК України, суд,-
Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 06 лютого 2020 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1