ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року
м. Київ

справа № 159/1490/17

провадження № 51-5390 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року стосовно
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Рівненського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він за невстановлених досудовим розслідуванням обставин і час незаконно придбав: бойові припаси дві оборонні осколкові ручні гранати Ф-1 з маркуванням «107 79-77 Т» із запалами УЗРГМ № 50-77 538 та № 87-77 583 до них; вогнепальну нарізну зброю самозарядний пістолет, виготовлений саморобним способом, для стрільби патронами калібру 9х18 (ПМ); короткоствольну нарізну вогнепальну зброю самозарядний пістолет, виготовлений шляхом переробки саморобним способом 8 мм газового пістолета марки «Walther» моделі «РРК», заводський номер НОМЕР_1 , для стрільби саморобними патронами, калібру 6,9 мм, з пристроєм для безшумної стрільби (ПБС) саморобного способу виготовлення; вибухову речовину тротилову шашку, масою вибухової речовини тротилу 197,96 г; один пістолетний патрон, 9х18 мм; два коротких патрона «Браунінг», 9 мм; вісім патронів, виготовлених саморобним способом з використанням укорочених гільз, 8 мм, газових патронів «ТЕРЕН-3», капсулів типу «Боксера», порохових зарядів і саморобних куль, калібру 6,9 мм; один мисливський патрон кільцевого запалення. калібру 5,6 мм, які незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

16 вересня 2016 року приблизно о 17.52 ОСОБА_6 поблизу будинку № 31 на вул. Лесі Українки у м. Ковелі Волинської області без передбаченого законом дозволу здійснив носіння та переміщення бойових припасів двох оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 з маркуванням «107 79-77 Т» із запалами УЗРГМ № 50-77 538 та № 87-77 583 до них, які того ж дня, приблизно о 17.57 за вказаною адресою збув ОСОБА_7 за 3 400 грн.

Крім того, 24 лютого 2017 року приблизно о 14.00 ОСОБА_6 поблизу будинків № 2 і № 3 на вул. Мічуріна у м. Ковелі Волинської області повторно без передбаченого законом дозволу здійснив носіння та переміщення короткоствольної нарізної вогнепальної зброї самозарядного пістолету, виготовленого шляхом переробки саморобним способом, 8 мм, газового пістолета «Walther», моделі «РРК» заводський номер НОМЕР_1 , для стрільби саморобними патронами, калібру 6,9 мм, з пристроєм для безшумної стрільби (ПБС) саморобного способу виготовлення та бойових припасів шести патронів, виготовлених саморобним способом з використанням укорочених гільз 8 мм газових патронів «ТЕРЕН-3», капсулів типу «Боксера», порохових зарядів і саморобних куль калібру 6,9 мм, які того ж дня, приблизно о 14.00 за вказаною адресою збув ОСОБА_7 за 23 600 грн.

Також за місцем свого проживання на АДРЕСА_2 ОСОБА_6 незаконно зберігав: вогнепальну зброю самозарядний пістолет, виготовлений саморобним способом, для стрільби патронами калібру 9х18 (ПМ); бойовий припас запал УЗРГМ № 50-77 583; вибухову речовину тротилову шашку, масою вибухової речовини тротилу 197,96 г; один пістолетний патрон 9х18 мм; два коротких патрона «Браунінг» 9 мм; два патрони, виготовлених саморобним способом з використанням укорочених гільз 8 мм газових патронів «ТЕРЕН-3», капсулів типу «Боксера», порохових зарядів і саморобних куль калібру 6,9 мм; один мисливський патрон кільцевого запалення калібру 5,6 мм, які було виявлено та вилучено працівниками поліції 24 лютого 2017 року приблизно о 14.20.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із постановленим стосовно ОСОБА_6 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції за результатами нового апеляційного перегляду в порушення вимог ч. 2 ст. 439 КПК України не врахував вказівок суду касаційної інстанції щодо неправильного застосування положень ст. 75 КК України, не перевірив викладених в апеляційній скарзі доводів прокурора та постановив рішення, яке не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України. При цьому поза увагою суду залишились ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та дані про особу обвинуваченого, що призвело до призначення останньому необґрунтовано м`якого покарання. Також прокурор вказує на безпідставне незастосування положень статей 96-1, 96-2 КК України щодо предметів злочину.
Від засудженого ОСОБА_6 надійшли заперечення, в яких він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав подану касаційну скаргу, просив скасувати ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви Суду

Положеннями пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України встановлено, що підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263 КК України в касаційному порядку не оспорюються.

За приписами частини 2 статті 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Щодо доводів прокурора, викладених у його касаційній скарзі, про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_6 внаслідок м`якості, то вони, на думку колегії судів, є слушними.

Згідно з приписами статті 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався; при залишенні апеляційної скарги без задоволення мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Цих вимог закону суд апеляційної інстанції під час апеляційного провадження не дотримався.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, врахував ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання визнання вини та щирого каяття, наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину повторно, дані про особу винного, зокрема те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також те, що його протиправними діями не було завдано шкоди.

Не погоджуючись із указаним рішенням, прокурор оскаржив вирок до суду апеляційної інстанції та просив скасувати його й ухвалити новий вирок, зокрема, через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості.

Апеляційний суд Волинської області 20 лютого 2018 року, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги прокурора, погодився з рішенням суду першої інстанції та визнав обґрунтованим і справедливим призначене ОСОБА_6 покарання.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28 березня 2019 року касаційну скаргу прокурора задоволено частково, вказану ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції через неправильне застосування положень ст. 75 КК України, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. При цьому суд касаційної інстанції у своєму рішенні зазначив, що доводи прокурора про незастосування положень статей 96-1, 96-2 КК України підлягають перевірці під час нового апеляційного перегляду.

Рівненський апеляційний суд своєю ухвалою від 28 листопада 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, вирок суду першої інстанції без змін, пославшись на те, що ОСОБА_6 фактично відбув призначене покарання, оскільки був звільнений від його відбування за ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2018 року.

Водночас суд апеляційної інстанції всупереч вимогам статті 419 КПК України взагалі не перевірив доводи прокурора, викладені в його апеляційній скарзі, як щодо необґрунтованості застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, так і щодо неправильності вирішення долі речових доказів, та жодним чином їх не спростував.

Крім того, суд апеляційної інстанції не виконав постанови Верховного Суду від 28 березня 2019 року, яка є обов`язковою для виконання.
Так, суд апеляційної інстанції при новому апеляційному перегляді не врахував вказівки суду касаційної інстанції щодо неправильного застосування положень ст. 75 КК України, не зважив на характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та послався на те, що ОСОБА_6 протягом іспитового строку виконував добросовісно покладені на нього обов`язки, не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується добре.
Однак висновки суду про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням суперечать принципу справедливості покарання і не відповідають його меті - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Крім того, оцінка судом апеляційної інстанції ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2018 року виходить за межі даного кримінального провадження.

З огляду на викладене ухвала суду апеляційної інстанції на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

За умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_6 застосування до нього положень ст. 75 КК України слід уважати необґрунтованим.

Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Рівненського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3