У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
Секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши заяву ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України, про незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 ,
учасники процесу:
скаржник - ОСОБА_4 ,
захисник - ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із заявою про незаконне позбавлення волі його брата ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України.
В обґрунтування заяви, ОСОБА_3 посилається на те, що 06 грудня 2019 року приблизно о 09 годині невідомі особи у військовій формі та формі поліції викрали його брата ОСОБА_4 і утримували його у ІНФОРМАЦІЯ_1 без їжі, води та у неналежних санітарних умовах. Станом на момент подання вказаної заяви, ОСОБА_4 утримувався в таких умовах два дні без відповідного рішення суду, і був доставлений до пункту збору для подальшого його відправлення до району проведення ООС .
Під час розгляду скарги встановлено, що 09 грудня 2019 року о 19 годині ОСОБА_4 був звільнений, а тому подальші підстави у розгляді скарги відпали.
Заслухавши думку сторін, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку про наступне.
Стаття 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.
Відповідно до п с. ч. 1 ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом в тому числі п. c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У відповідності до ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
При цьому, у статті 303 КПК України, прямо не передбачено можливість подання скарги на незаконне затримання, слідчий суддя вважав таку скаргу прийнятною на підставі ст. 206 КПК України, ст. 26 Конституції України та ст. 5 Конвенції.
Відповідно до ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом не врегульовано порядок розгляду скарг в порядку ст. 206 КПК України, а тому слідчий суддя вважає за можливе здійснювати такий розгляд на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст.9 КПК України, у випадках коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав і свобод, законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Згідно зі ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням думки учасників судового розгляду, які не потребували подальшого розгляду заяви, так як ОСОБА_4 був звільнений слідчий суддя приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю.

Закриття провадження не перешкоджає повторному зверненню із такою ж скаргою в порядку передбаченому КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 24, 303-309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Провадження по заяві ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України, про незаконне позбавлення волі ОСОБА_4 - закрити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

17.12.2019