Дата документу 17.02.2020 Справа № 318/692/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 318/692/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/659/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області),

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Енергодарського міського суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 9 січня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 8 березня 2020 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 9 січня 2020 року було задоволено клопотання прокурора про продовження застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 8 березня 2020 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду умисних корисливих злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, за які передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, не має постійного місця проживання, не працює, постійного джерела доходу не має, стійких соціальних зв`язків не має, перебував у розшуку, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він раніше не судимий, а кримінальне провадження знаходиться на розгляді в суді з червня 2017 року, завдані збитки були відшкодовані потерпілим, погроз на них він не здійснював.

Також вважає незрозумілим той факт, що він був оголошений у розшук, оскільки лише один раз не з`явився в судове засідання.

Крім того, фактично не погоджується з кваліфікацією його дій за фактом заволодіння транспортним засобом, оскільки він лише взяв автомобіль, який знаходився під його охороною.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав без доповнень та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, зазначив, що у супереч доводів апеляційної скарги обвинуваченого у розшук він оголошувався двічі. Після того, як його перший раз розшукали та доставили до суду він був повідомлений про час та місце розгляду провадження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою того разу у відношенні нього застосовано не було, але до призначеного судового засідання ОСОБА_7 не з`явився, знову почав переховуватися, був вдруге оголошений у розшук, тоді його було затримано та вже застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Щодо доводів обвинуваченого з приводу тривалого часу розгляду провадження в суді першої інстанції прокурор зазначив, що такі строки розгляду пов`язані лише з тим, що обвинувачений переховувався від суду.

Заслухавши доповідь судді, його захисника обвинуваченого та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та знайшло своє підтвердження у відповідних матеріалах кримінального провадження, 9 січня 2020 року в судовому засіданні суду першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

З огляду на ч. 3 ст. 199 КПК України, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а застосування альтернативного запобіжного заходу є недоречним, з чим колегія суддів, з урахуванням обставин справи та відомостей щодо особистості ОСОБА_7 повністю погоджується.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , а також заперечення обвинуваченого та його захисника проти цього, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду умисних корисливих злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, за які передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, раніше не судимий, але не має постійного місця проживання, не працює, постійного джерела доходу не має, стійких соціальних зв`язків не має, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, перебував у розшуку, що вказує на ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, що перешкоджатиме судовому провадженню.

При цьому, суд першої інстанції правильно встановив, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність офіційного працевлаштування та стабільного джерела доходу, існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи тяжкість інкримінованих йому злочинів, відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, також суворість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також фактичну процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду провадження в суді, яка полягає в тому що він вже вчинив дії, направлені на переховування, існує реальний ризик того, що він, перебуваючи на волі і далі буде переховуватись від суду.

Колегія суддів також звертає увагу на наявність підвищених вищезазначених ризиків з огляду на те, що ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року по кримінальному провадженню № 0000248 від 12 березня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Після цього, ОСОБА_7 , якому вже було повідомлено про підозру у вчиненні корисливих злочинів, 17 червня 2017 року вчинив інший корисливий тяжкий злочин, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом по іншому кримінальному провадженню, а в подальшому, у зв`язку з неодноразовими неявками в судове засідання, ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2019 року був оголошений у розшук.

Крім того, не виключається можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, були перевірені колегією суддів першої інстанції та спростовані в оскаржуваній ухвалі, до того ж, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Тяжкість можливого покарання не може сама по собі бути підставою для продовження запобіжного заходку у вигляді тримання під вартою, проте з урахуванням встановлених ризиків та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з викладеними у клопотанні прокурора доводами про необхідність продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_7 має поганий стан здоров`я, то висновків суду про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вони також не спростовують, оскільки відповідно до п.1.1 розділу Х «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року, у слідчих ізоляторах функціонує медична частина, що в свою чергу не перешкоджає лікуванню ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі.

Доводи апеляційної скарги про відсутність судимостей та відшкодування потерпілим завданих збитків не є підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами від подальшої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він не заволодів транспортним засобом, оскільки лише взяв автомобіль, який знаходився під його охороною, є предметом дослідження судом при судовому розгляді по суті обвинувачення, у зв`язку з чим, вказаним обставинам колегія суддів не вправі надавати оцінку при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу.

Всі інші доводи захисту були досліджені судом при продовженні ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Апеляційним судом також не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 9 січня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 8 березня 2020 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4