Справа № 738/99/20
№ провадження 1-в/738/32/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянув у вiдкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням -

В С Т А H О В И В:

24 січня 2020 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, обґрунтоване тим, що він станом на січень 2020 року фактично відбув 3/4 строку покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити. Повідомив, що постійно приймає ліки, потребує нормальних лікарів, а тому просив замінити йому покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі. Заохочень не має, має діючі стягнення. Зазначив, що має контузію та страждає на посттравматичний синдром.

Захисник в судовому засіданні клопотання засудженого підтримала, просила його задовольнити. Вказала, що засуджений залучається до 2-х годинних відпрацювань, являється учасником бойових дій, не працює за станом здоров`я, займається спортом, не конфліктний.

Представник установи в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідоми, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Прокурор в судовому засіданні у задоволенні клопотання засудженого просив відмовити, оскільки він має діюче стягнення, заохочення відсутні.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі. Направив до суду листа, в якому повідомив, що засуджений ОСОБА_5 до спостережної комісії із клопотанням щодо можливості застосування відносно нього пільги не звертався.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Судом встановлено, що вироком Ковельського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.11.2014 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 02.11.2016 року вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2016 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.07.2018 року вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 02.11.2016 року залишено без змін.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24.09.2018 року ОСОБА_5 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 13.12.2017 року по 17.07.2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 19.11.2014 року.

З характеристики засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 перебуваючи в Луцькому СІЗО характеризувався посередньо: порушень вимог режиму тримання не допускав, розпорядок дня виконував, стягнення та заохочення не застосовувалися, до праці не залучався.

З 29.11.2016 року по 13.12.2017 року відбував покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91» де за час перебування в установі характеризувався негативно: за порушення встановленого порядку відбування покарання 5 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, розпорядок дня установи виконував під контролем, потребував контролю за його поведінкою з боку персоналу колонії. До праці не залучався, не заохочувався.

З 21.12.2017 року по 14.08.2018 року перебував у Київському СІЗО, де характеризувався посередньо: порушень вимог режиму тримання не допускав, розпорядок дня виконував, стягнення та заохочення не застосовувалися, до праці не залучався.

З 14.08.2018 року і по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91» де за період відбування покарання характеризується негативно: неодноразово був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. На даний час має одне діюче стягнення, не заохочувався. Потребує контролю за поведінкою з боку персоналу установи. Залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення. До виконання робіт відноситься посередньо.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній колонії, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Так, з матеріалів справи вбачається, що засуджений має діюче стягнення, характеризується в установі негативно, а тому суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка та ставлення до праці за весь період строку відбування покарання, а тому клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі задоволенню не підлягає.
На пiдставi викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту її отримання.

Суддя ОСОБА_1