Провадження № 1-кс/760/3921/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2020 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши заяву слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №760/30016/18 (1-кс/760/1/20) за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, -
в с т а н о в и в:
06.05.2020 до суду надійшла заява слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №760/30016/18 (1-кс/760/1/20) за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України.
Заява обґрунтована тим, що 04.05.2020 у його провадження, як слідчому судді Солом`янського районного суду міста Києва, в порядку повторного авторозподілу ( на підставі розпорядження керівника апарату суду №52 від 04.05.2020) передана справа за ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_5 .
Посилається на те, що метою подання зазначеної скарги є спонукання керівника органу досудового розслідування до ініціювання кримінального провадження відносно судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_5 , з яким ОСОБА_3 протягом тривалого часу особисто знайомий та перебуває у товариських відносинах.
А тому вважає, що такі обставини можуть вплинути на сприйняття як ОСОБА_4 , так і розумними сторонніми особами, його рішення у даній справі як такого, що ухвалене упереджено та не об`єктивно.
Заявник у судове засідання не з`явився. Неявка не є перешкодою для розгляду заяви про самовідвід.
Вивчивши подану заяву, суд приходить до наступного.
Статтями 75, 76 КПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium, Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.
З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).
Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).
У справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи або заяви про самовідвід від такого судді.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Отже, викладені в заяві про самовідвід обставини є обґрунтованими, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про її задоволення.
Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Задовольнити заяву слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи №760/30016/18 (1-кс/760/1/20) за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: