Дата документу 22.06.2020 Справа № 325/690/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 325/690/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/748/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції із приміщенням Приазовського районного Запорізької області),
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Приазовського районного суду Запорізької області),
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 2 червня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого аз адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів до 1 липня 2020 року включно, без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Приазовського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 33 дні.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 2 квітня 2020 року приблизно о 17 годині, знаходячись в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , під час сварки завдав ОСОБА_11 один удар ножем в область грудної клітини, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини з ушкодженням серця, з якими останній був госпіталізований до Приазовської центральної районної лікарні, де в подальшому помер.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивство), тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

2 квітня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 7-8).
2 квітня 2020 року о 20 годині ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 96-101).

3 квітня 2020 року об 15 годині ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 102-103).

Ухвалою слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 3 квітня 2020 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів (а.с. 107-111).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2020 року скасовано ухвалу слідчого судді та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 31 травня 2020 року, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України (а.с. 112-113).

В клопотанні ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду; можливість незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим також зазначено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам, оскільки ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Крім того, тяжкість правопорушення свідчить про неможливість застосування особистого зобов`язання, ОСОБА_8 не працює, зловживає алкогольними напоями, і тому немає коштів для внесення застави. Осіб, які би виявили бажання поручитись за нього немає. Застосування домашнього арешту буде недостатнім, оскільки перебуваючи під домашнім арештом ОСОБА_8 порушив покладені на нього обов`язки, а саме телефонував свідку і потерпілій, та погрожував їм. Крім того, під час домашнього арешту ОСОБА_8 був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину, він має дружину і чотирьох дітей, місце проживання, за яким характеризується задовільно, але у характеристиці вказано, що зловживає спиртними напоями, не працює, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України не має судимостей, проте, слідчий суддя врахував випадки протиправної поведінки ОСОБА_8 , оскільки вони вказують на репутацію підозрюваного і свідчать про вірогідність певної моделі його поведінки. Так, ОСОБА_8 раніше сім разів притягався до кримінальної відповідальності, і більшість із цих випадків були пов`язані із вчиненням насильства, що негативно характеризує його особу і свідчить про схильність до протиправної поведінки. Крім того, ОСОБА_8 з 2016 року і по даний час шість разів притягався до адміністративної відповідальності. Востаннє він був визнаний винуватим у вчиненні насильства в сім`ї в січні 2020 року, а 24 травня 2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції, що свідчить про наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя прийняв до уваги, що ОСОБА_8 знайомий зі свідками і потерпілою у даній справі. Згідно із показаннями потерпілої ОСОБА_12 від 25.05.2020 року, 23.05.2020 року їй на телефон через мобільний додаток «Вайбер» прийшло текстове повідомлення від ОСОБА_8 образливого змісту. Також, згідно із показаннями свідка ОСОБА_13 від 25.05.2020 року, 24.05.2020 року йому зателефонував ОСОБА_8 і погрожував фізичною розправою.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_13 який підтвердив, що 24.05.2020 року приблизно о 15.30 йому зателефонував якийсь номер. Спочатку свідок не відповів, але через деякий час виклик повторився і коли свідок відповів, то по голосу впізнав ОСОБА_8 , який почав погрожувати фізичною розправою, і тоді свідок припинив зв`язок. Свідок продемонстрував учасникам справи відображення вхідних дзвінків на телефоні.

В судовому засіданні ОСОБА_8 підтвердив, що номер, з якого телефонували свідку ОСОБА_13 та надійшло повідомлення потерпілій, належить йому.

Таку агресивну поведінку ОСОБА_8 слідчий суддя врахував, як додаткове підтвердження можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, зокрема, по відношенню до учасників кримінального провадження, а також про наявність ризику впливу на потерпілу і свідків.

Виходячи із наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину і доведеності ризиків, передбачених пунктами 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до переконання про наявність підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що клопотання слідчого не містить жодних посилань на допустимі докази, які підтверджують наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування чи суду, впливу на свідків або продовження злочинної діяльності.
Звертає увагу, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, де мешкає разом з дружиною та 4 дітьми у власному будинку, в якому він і зареєстрований, він за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем роботи позитивно, після звільнення з-під варти перебував під домашнім арештом, а два дні взагалі без застосування будь-якого запобіжного заходу, тобто мав можливість покинути місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, однак цього не зробив і сам з`явився до суду з метою участі в судовому засіданні з розгляду клопотання про обрання повторно запобіжного заходу.

На думку апелянта, вказані обставини беззаперечно свідчать про відсутність у підозрюваного наміру переховуватись, що виключає наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та підтверджують фактичне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків щодо явки на першу вимогу до слідчого чи суду за відсутності будь-якого запобіжного заходу.

Також зазначає, що ОСОБА_8 має місці соціальні зв`язки, турбується про родину та своїх дітей, і саме з цією метою викликав поліцію для перевірки дійсності перебування його дружини в нетверезому стані, але цей факт був перекручений та ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності за хибний виклик поліції, оскільки інформація про неадекватний стан дружини підозрюваного не підтвердилась.

З приводу можливості впливу на потерпілу та свідків зазначає, що вони вже були допитані в кримінальному провадженні, а протоколи їх допитів додані до клопотання, що виключає наявність вказаного ризику.

Крім того, надана слідчим до суду роздруківка скріншоту екранів двох мобільних телефоні не могла були прийнята слідчим суддею до уваги, оскільки вона не є допустимим доказом в розумінні ст.ст. 86, 87 КПК України.

Звертає увагу, що свідок ОСОБА_13 , який є близьким родичем потерпілого та зацікавленою особою, а також свідок ОСОБА_14 допитувались декілька разів, і їх останні показання суперечать тим, що були надані ними раніше.

Щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення зазначає, що ОСОБА_8 дійсно раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за різні злочини, але на момент розгляду клопотання вважається раніше не судимою особою в силу положень ст. 89 КК України, що свідчить про намагання підозрюваного стати на шлях виправлення та несхильність до вчинення нових злочинів, до того ж, з обставин справи вбачається правомірність дій ОСОБА_8 та перебуванням ним у стані необхідної оборони, а факт вчинення адміністративного правопорушення не має жодного відношення до справи.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу без доповнень ат просив її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду рішення слідчого судді вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення. Наполягав на том, що ризики, які були заявлені слідчим, підозрюваний підтвердив своєю поведінкою.
Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який законом віднесено до категорії особливо тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 15 років позбавлення волі.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджуються: протоколами огляду місця події від 2 квітня 2020 року; протоколом огляду трупа від 2 квітня 2020 року; протоколом обшуку від 2 квітня 2020 року, відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено ніж зі слідами речовими бурого кольору; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 7 травня 2020 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ; протоколами проведення слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ; висновком експерта № 309-М від 14 травня 2020 року, з якого вбачається, що смерть ОСОБА_11 настала від одиночного проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з ушкодженням серця, що призвело до тампонади серця кров`ю (а.с. 14-22, 30-33, 37-38, 41-51, 55-68).

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
При цьому, колегія суддів враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_8 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, а тому доводи захисту про відсутність доказів на даній стадії досудового розслідування не вирішуються слідчим суддею.
Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що вказані докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду.
Отже доводи сторони захисту про відсутність у підозрюваного ОСОБА_8 умислу на вбивство та необхідність перекваліфікації його дій, а також щодо суперечливих показань свідків, мають ретельно перевірятися в ході досудового розслідування та судового розгляду у встановленому законом порядку.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням заявлених у клопотанні ризиків незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також вчинення нового злочину.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, ОСОБА_8 хоча в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, проте раніше 7 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в тому числі, злочинів пов`язаних із застосуванням насильства та корисливих злочинів (а.с. 73-87), раніше неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше тричі звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, раніше 6 разів притягався до адміністративної відповідальності, у тому числі, 30 січня 2020 року за вчинення насильства в сім`ї та 24 травня 2020 року за завідомо неправдивий виклик поліції (а.с. 89-94), не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів, у тому числі корисливих.

Крім того, не виключається можливість незаконного впливу на потерпілу та свідків, які є знайомими підозрюваного, тому йому відомі адреси їх проживання та можуть бути відомі номери мобільних телефонів, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні.

На користь наявності вищевказаного ризику також свідчить той факт, що під час перебування під домашнім арештом у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , всупереч покладеного на нього судом обов`язку утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками по даному провадженню, 23 травня 2020 року написав потерпілій ОСОБА_12 текстове повідомлення образливого змісту, а 24 травня 2020 року зателефонував свідку ОСОБА_13 та погрожував фізичною розправою.

Вказані обставини підтверджуються протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_12 від 25 травня 2020 року (а.с. 34-36) та показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , і всупереч доводів апеляційної скарги, у слідчого судді не було правових підстав для визнання цих показань недопустимими, особливо враховуючи, що безпосередньо підозрюваний ОСОБА_8 підтвердив факт належності саме йому номеру телефону, з якого телефонували свідку та надсилали повідомлення потерпілій.

Така поведінка підозрюваного також свідчить про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення по відношенню до потерпілої та свідків по даному кримінальному провадженню.

Незважаючи на те, що ОСОБА_8 дійсно перебуваючи під домашнім арештом (а протягом двох днів взагалі не мав жодного запобіжного заходу) не покинув місце проживання та не почав переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді цілодобового домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу чи свідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, стійкі соціальні зв`язки, дружину та 4 дітей, з якими проживає разом, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки родинні та соціальні зв`язки не є настільки міцними та впливовими на його поведінку, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Також безпідставними є доводи апелянта про те, що він викликав поліцію через переживання за своїх дітей, але помилково був притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки вони є суб`єктивним відношенням підозрюваного до цього, та не є тими підставами, які вказують на неможливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до того ж, слідчий суддя не обґрунтовував свої висновки про наявність ризиків виключно притягненням підозрюваного до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів до уваги не бере, оскільки з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя не встановив наявність такого ризику та обґрунтував необхідність застосування запобіжного заходу виключно ризиками незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого злочину, а також неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

Не визначення слідчим суддею розміру застави узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 2 червня 2020 року, якою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4