ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1123/20 Справа № 180/2468/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000607 від 06.11.2019 року за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року відмовлено у затвердженні угоди про примирення, укладеної 16 грудня 2019 року між представником потерпілого ОСОБА_9 , на підставі ст. 56 КПК України, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_8 , з іншого боку, у кримінальному провадженні №0000607 від 06 листопада 2019 року, на підставі ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000607 від 06 листопада 2019 року відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для продовження досудового розслідування у загальному порядку.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, однак обвинувальний акт в порушення вимог ст. 291 КПК України не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, оскільки в акті зазначено, що обвинувачений, по кожному з епізодів брав з полиці магазину «приблизну» кількість стартових пакетів, тоді як в результаті злочинних дій ОСОБА_8 в акті вказано точну кількість як стартових пакетів «Vodafone SuperNet Pro» так і стартових пакетів « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Таким чином, суперечність фактичних обставин кримінального правопорушення формулюванню обвинувачення чи правовій кваліфікації дій унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.
Суд першої інстанції зазначає, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання, не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Оскільки ОСОБА_8 офіційно непрацевлаштований, постійного доходу не має, а угодою про примирення сторонами погоджено призначення покарання по ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, що не відповідає вимогам закону та інтересам суспільства, що також є підставою для відмови в затвердженні угоди.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що повернутий ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07.02.2020 року обвинувальний акт містить чітко визначену кількість викрадених стартових пакетів та їх вартість, а саме: шість стартових пакетів «Vodafone SuperNet Pro» вартістю 25 грн. кожний та п`ять стартових пакетів «Київстар PP/4G/TYPE_12» вартістю 30 грн. кожний, на загальну суму 300 грн.
Крім того, враховуючи те, що прокурор вважає фактичні обставини кримінального правопорушення встановленими, обвинувачений з представником потерпілого з ними погоджуються, що вбачається зі складеної останніми угодою про примирення, яку вони просили суд затвердити, тому, суперечності фактичних обставин кримінального правопорушення, що порушує право особи на захист, не має.
Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні обвинувачений та представник потерпілого підтвердили, що угода була укладена добровільно, наслідки невиконання угоди зрозумілі, а обвинувачений зазначив, що має можливість виконати умови, зазначені в угоді, а саме: сплатити на користь держави узгоджений сторонами штраф, у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., тому суд вийшов за рамки ч. 7 ст. 474 КПК України, зазначивши, що ОСОБА_8 офіційно непрацевлаштований, постійного доходу не має, а угодою про примирення сторонами погоджено призначення покарання по ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, що не відповідає вимогам закону та інтересам суспільства.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити в повному обсязі.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Дані вимоги закону судом І інстанції дотриманні.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України.
Аналізуючи, з урахуванням доводів апеляційної скарги, підстави, з яких обвинувальний акт був повернутий прокурору, колегія суддів вважає, що відповідні висновки суду заслуговують на увагу.
Повертаючи обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 прокурору, як такий, що не відповідає вимогам закону, суд першої інстанції в ухвалі вказав на те, що в обвинувальному акті, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, містить суперечності.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, однак обвинувальний акт в порушення вимог ст. 291 КПК України не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений, по кожному з епізодів брав з полиці магазину «приблизну» кількість стартових пакетів, тоді як в результаті злочинних дій ОСОБА_8 в акті вказано точну кількість як стартових пакетів «Vodafone SuperNet Pro», так і стартових пакетів « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Проаналізувавши встановлені обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який вказує на суперечність фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 , що відповідно до ст. 42 КПК України порушує його право на захист, оскільки він має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується.
За таких обставин посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_8 складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, не відповідають матеріалам кримінального провадження і є безпідставними.
Отже, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора, суд апеляційної інстанції не знаходить.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність відмови судом першої інстанції у затвердженні угоди про примирення, оскільки суд вийшов за рамки ч. 7 ст. 474 КПК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції було відмовлено в затвердженні угоди про примирення, укладеної між представником потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_8 .
За вимогами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
При перевірці змісту угоди про примирення, укладеної між представником потерпілого та підозрюваним ОСОБА_8 судом встановлено, що ОСОБА_8 офіційно непрацевлаштований, постійного доходу не має, а тому, на думку суду, умови угоди про примирення сторонами в частині узгодженої міри покарання у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень суперечать вимогам КПК України та не відповідають інтересам суспільства, оскільки таке покарання не може бути призначене особі, яка не має можливості виконати його (сплатити кошти, надавши докази своєї платоспроможності).
Таким чином, оскільки зміст укладеної угоди між підозрюваним із представником потерпілого суперечить нормам кримінального процесуального закону та не відповідає інтересам суспільства, судом першої інстанції відмовлено у затвердженні угоди про примирення на підставі ст. 474 КПК України, з чим погоджується колегія суддів.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора та залишення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без зміни.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4