ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5838/20
провадження № 1-кс/753/1413/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26 квітня 2002 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі й на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки;

- 16 грудня 2002 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- 26 червня 2008 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 України до 3 років позбавлення волі;

- 11 листопада 2011 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 09 червня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі й 29 серпня 2017 року на підставі ст. 84 КК України звільнений з Бучанської ВК № 85 від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжким захворюванням,

- 09 квітня 2019 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до 2 роки 6 місяців позбавлення волі,

- 20 лютого 2020 року звільнено з Покровської ВК №17 з не відбутою частиною покарання строк на 4 місяці 16 днів

за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002081 від 04 квітня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з процесуальним керівником прокурором київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002081 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим та притягнутим до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 03 квітня 2020 року приблизно о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: місто Київ, вулиця Соломії Крушальницької, № 1/5, побачив автомобіль марки «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стояв на узбіччі та поряд з яким не було сторонніх осіб. Керуючись раптово виниклим умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , підійшовши до зазначеного автомобіля, заглянув через скло до салону, де в силоні автомобіля побачив майно, що належить ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, маючи при собі заздалегідь заготовлене знаряддя вчинення злочину, а саме: ножиці, за допомогою яких він розбив переднє праве та ліве вікно даного автомобіля марки «ВАЗ217030», державний номерний знак НОМЕР_1 , повторно, таємно викрав з салону зазначеного автомобіля чуже майно, що належить ОСОБА_7 , а саме:
-передню панель авто магнітоли «SONY» вартістю 1000 гривень;
-сонце-захисні окуляри вартістю 350 гривень;
-чохол від окулярів вартістю 150 гривень;
-ікону ромбоподібної форми, яка матеріальної цінності не становить.
Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, але невдовзі був затриманий свідком.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 1 500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені ст. 177 КПК України.
Захисник та підозрюваний просили застосувати більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний із триманням під вартою, такий, як цілодобовий домашній арешт, водночас підозрюваний визнав вину у вчиненні злочину, у якому підозрюється, щиро розкаявся.
Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з"ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, його захисника, проаналізувавши надані строною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
-рапортом від 03 квітня 2020 року поліцейського з обслуговування лівого берега управління патрульної поліції у місті Києві;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04 квітня 2020 року від ОСОБА_7 ;

-протоколом огляду місця події від 04 квітня 2020 року за адресою: місто Київ, вулиця Соломії Крушельницької, № 1/5;

-протоколом огляду предметів (бухта кабелю ElcorВВГ-П, 3х1,5, 100м);

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

-протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 :

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ;

-іншими матеріали кримінального провадження, а також визнанням вини підозрюваним.
04 квітня 2020 року о 22 год. 40 хв. ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
04 квітня 2020 року ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження
№ 0002081 від 04 квітня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, передбаченогоч. 2 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, що згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу відносно такого підозрюваного.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991 року).
Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
При цьому слідчий суддя враховує те, що відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в ч. 1 цієї статті, що є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки установлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджений за користиві злочини й розумніння наслідків покарання може вплинути на зміну його процесуальної поведінки.
Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Інші ризики, на які посилається сторона обвинувачення, а саме - незаконний впливав на потерпілого та свідків, продовження злочинної діяльності та вчинення аналогічного злочину, не доведені й будуються стороною обвинувачення лише на припущенні, які судом не можуть прийматися до уваги.
З урахування встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про те, що прокурор не довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, й вважає, що запобіжний захід цілодобовий домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи, який має ряд складних хронічних захворювань, серед яких хронічний гепатит, відкрита форма турбекульозу, ВІЛ тощо, має інвалідність ІІІ-групи загального захворювання з ураження внутрішніх органів, строком до 01 грудня 2020 року, й звільнений з виправної колонії від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжким захворюванням з направлення лікаря для лікування за місцем проживання.
Отже наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого/прокурора про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Доводи, які зазначені в клопотанні слідчого/прокурора про застосування запобіжного заходу щодо можливості наміру перешкоджати ходу досудового розслідування, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За вказаних обставин, надавши оцінку усім наданим сторонами доказам, та з урахуванням даних про особу підозрюваного, його стану здоров`я, сімейний і матеріальний стану, розміру завданих збитків, внаслідок вчиненого ним злочину та його відшкодування на цій стадії досудового розслідування, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування найсуворішного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, водночас враховуючи вказані обставини слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт строком на два місяці забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства.
Беручи до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 злочину, тяжкість вчинення ним такого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, наявність постійного місця проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , наявність повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнання підозрюваним вини, розміру завданих збитків, внаслідок вчиненого ним злочину та його відшкодування на цій стадії досудового розслідування, враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи порівняно із цілодобовим домашнім арештом не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим ( ч. 6 ст. 181 КПК України) .

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Разом з тим, відповідно до ст. 178 КПК України, суд при вирішенні даного питання, враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан.

На думку слідчого судді період часу домашнього арешту має бути цілодобий, що не порушує норми Європейської конвенції з прав людини та практику Європейського суду з цих питань, а також визнається підозрюваним та його захисником.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором (ч.5 ст. 194 КПК України).

Відтак, норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статте , які будуть покладені на підозрюваного.

Відповідно, наявна необхідність покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слiдчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києвi, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити підозрюваному цілодобово залишати мiсце своєї реєстрації, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Вирішуючи клопотання захисника підозрюваного про застосування ч.6 ст. 206 КПК України, надавши йому правову оцінку, те, що саме при затриманні підозрюваного свідком були завдані тілесні ушкодження, що визнається самим підозрюваним та його захисником, а не уповноваженою особою органу державної влади, якому надано право здійснювати затримання, тримання під вартою осіб, підстави для застосування вказаної норми відсутні.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 183 - 184, 193 194, 206, 369 - 372, 376 КПК України, з урахуванням Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, слідчий судя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002081 від 04 квітня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці - до 06 червня 2020 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Визначити строк дії ухвали два місяці, тобто до 06 червня 2020 року включно.

Контроль за поведінкою підозрюваного покласти на слідчого.

Підозрюваному письмово під розпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити про те, що в разі невиконання покладених цією ухвалою зобов`язань до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному негайно після її оголошення (ч.5 ст.196 КПК України).

Копію ухвали направити до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві для постановки ОСОБА_4 на облік та здійснення контролю за виконанням ним ухвали суду.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження (ч. 4 ст. 181 КПК України).

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: