ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/867/20 Справа № 190/1840/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінальногопровадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання,

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8
засудженого (в режимі відеоконференції) : ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою відмовити в застосуванні до засудженого ст. 81 КК України.
Зазначає про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Суд при розгляді подання не врахував той факт, що ОСОБА_7 був неодноразово судимий за аналогічні злочини, раніше судом звільнявся умовно-достроково, однак належних висновків не зробив та скоїв новий злочин.
Згідно з характеристикою засудженого за весь час відбування покарання він має лише одне заохочення, однак він не має бажання підвищувати свій загальноосвітній рівень та вдосконалювати наявні професійно-технічні навички та не бере участь в роботі самодіяльних організаціях, також, не працевлаштований, що свідчить про те, що поведінка ОСОБА_7 не є сумлінною, а на підставі отриманих відомостей про його особу неможливо дійти висновку про його виправлення.
Крім того, всупереч п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року судом під час розгляду клопотання не з`ясовано у засудженого його ставлення до вчиненого злочину, чим допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року подання ДУ П`ятихатської виправної колонії №122 та спостережної комісії П`ятихатської РДА Дніпропетровської області задоволено та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання на не відбутий строк 7 місяців 08 днів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, з 06.08.2018 р. відбуває покарання в П`ятихатській ВК №122, 27.06.2019р. отримав одне заохочення (подяку ) за активну участь у ремонтних роботах, сумлінну поведінку, стягнень не має, погасив заборгованість по виконавчому провадженню, згідно з характеристикою від 08.05.2019р. характеризується задовільно, згідно з характеристиками від 22.08.2019р., 22.11.2019р. характеризується добре, дотримується норм, що визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, дотримується ввічливих та правомірних взаємовідносин з персоналом установи, активно залучається до виконання робіт з благоустрою території установи, до робіт ставиться добре, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Професія». Суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки досліджені матеріали свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.
Вислухав суддю - доповідача, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» звернуто увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегія суддів, вивчивши надані матеріали провадження встановила, що ОСОБА_7 засуджений за злочин середньої тяжкості та, перебуваючи в місцях позбавлення волі має лише 1 заохочення, не працевлаштований, що на думку колегії суддів, не може свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення та прагне цього.
Крім того, колегія суддів, зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок часу за яким змінилася поведінка засудженого, згідно наданої характеристики не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.

Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженої це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З огляду на зазначене апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання скасувати.

Відмовити в задоволенні подання ДУ П`ятихатської виправної колонії (№122) та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4