Кримінальне провадження № 1-кп/760/375/20
Справа №760/38/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене 04.12.2019 до ЄРДР за № 0011853, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Близнюки Близнюківського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

- 02.06.2016 вироком Близнюківського районного суду Харківської області за ч.2 ст.304, ч.3 ст.185, 70, 75 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 13.12.2016 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнився на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.09.2018 умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 1 день,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 04.12.2019, приблизно о 15:20 год., знаходячись в ресторані «KFC» на вул. Полупанова, 1 в м. Києві, помітив у раніше незнайомої ОСОБА_6 , яка теж перебувала у ресторані, золоті сережки, якими вирішив заволодіти та коли побачив, що остання пішла у вбиральню, прослідував за нею.

Дочекавшись, коли потерпіла виходила з кабіни туалету, він із застосуванням насильства, поєднаним із завданням потерпілій фізичного болю, обома руками намагався зірвати з вух потерпілої зазначені сережки вартістю 2000 грн., висловлюючи при цьому вимогу потерпілій щодо передачі йому цього майна. Однак ОСОБА_6 почала чинити опір ОСОБА_5 відштовхуючи його та кликала на допомогу, внаслідок чого ОСОБА_7 не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки не зміг вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі, та намагався в подальшому зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але був затриманий.

Допитаний в судому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся та підтвердив фактичні обставини справи, як вони викладені в обвинувальному акті.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_5 .

З урахуванням наведеного суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю і його умисні дії, які виразились у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинені повторно, поєднані із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, суд кваліфікує за ч.3 ст.15, 2 ст.186 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним зазначеного вище кримінального правопорушення та дані про його особу, який раніше судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце реєстрації, однак не має постійного місця проживання, не працює, за місцем реєстрації характеризується негативно.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є його щире каяття.

Згідно зі ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а остаточне покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, питання з речовими доказами суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15, 2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2016 остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня затримання, тобто з 04.12.2019.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою.

Речові докази, які повернуті потерпілій залишити у її володінні та розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1