Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/977/20
провадження № 1-кп/650/153/20

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Олександрівка обвинувальний акт разом з угодою про примирення у кримінальному провадженні № 0000180 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білоусове Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 12 травня 2020 року о 05.40 годині, знаходячись на відкритій території біля автобусної зупинки, розташованої біля вул. Інгулецька в с. Білоусове Великоолександрівського району Херсонської області, знайшов бувший у використанні мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «A10s», чорного кольору, з ідентифікаторами ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого, становить 2745,00 гривень, з сім- карткою оператору мобільного зв`язку «Київстар», середньою ринковою вартістю 25,00 гривень, який з необережності був загублений там власником ОСОБА_6 , і достовірно знаючи та розуміючи, що майно належить іншій особі і є чужим для нього, а також те, що при увімкненні вказаного телефону є можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна, всупереч ст. 337 ЦК України, яка вказує на те, що при знайденні загубленої речі, особа зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила та повернути знайдену річ, на ґрунті раптово виниклого умислу, маючи корисливий мотив на привласнення та обернення на свою користь вказаного мобільного телефону, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, викрав його з метою подальшого обернення на свою користь, внаслідок чого завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 2770,00 грн.
Дії обвинуваченого кваліфіковано за частиною першою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

19 червня 2020 року між потерпілим та обвинуваченим укладено угоду про примирення у вказаному кримінальному проваджені.
Відповідно до змісту угоди між потерпілим та обвинуваченим досягнуто домовленість про те, що обвинувачений повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, щиро розкаюється у скоєному діянні, активно сприяв розкриттю даного злочину і зобов`язується: публічно вибачитися перед потерпілим у судовому засіданні та відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду в сумі 25 грн та моральну шкоду в сумі 200 грн до 30 червня 2020 року.
Також сторони узгодили покарання для обвинуваченого за вчинений злочин у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі статтею 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання останнього, згідно зі статтею 67 КК України не встановлено.
При цьому, обвинувачений підтвердив свою обізнаність щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених статтею 473 КПК України та наслідків її невиконання, передбачених статтею 476 КПК України.
На судовому засіданні прокурор просив затвердити вказану угоду, оскільки сторони дійшли згоди щодо винуватості обвинуваченого, а угода відповідає вимогам КПК України.
Обвинувачений на судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення та пояснив, що таку угоду ним укладено добровільно, він цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання. Свою вину у вчиненні інкримінованого злочину він визнає та розуміє, що до нього також будуть застосовані інші заходи у разі затвердження угоди. В судовому засіданні обвинувачений на виконання вимог угоди про примирення вибачився перед потерпілим.
Потерпілий на судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення пояснивши, що її зміст відповідає його волі, угоду укладено добровільно, узгоджене для обвинуваченого покарання є справедливим та об`єктивним.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з пунктом першим частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В даному випадку, злочин, який інкримінується обвинуваченому, у відповідності до частини третьої статті 12 КК України є злочином середньої тяжкості, оскільки санкція частини першої статті 185 КК України, передбачає максимально можливе покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
У відповідності до частини шостої статті 474 КПК України судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Це вбачається із пояснень учасників, змісту угоди, обставин її укладення, матеріалів справи на підставі яких було складено обвинувальний акт.
Згідно з частиною п`ятою статті 474 КПК України судом з`ясовано в обвинуваченого, що він цілком розуміє, що: має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
При цьому, у потерпілого з`ясовано, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.
Також судом перевірено угоду на предмет її відповідності вимогам КПК України та встановлено, що: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України; правова кваліфікація дій обвинуваченого є правильною; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним та сторони примирилися; взяті обвинуваченим на себе зобов`язання можуть бути виконані; наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Крім того, обвинуваченому роз`яснено порядок виконання покарання у виді штрафу, порядок розподілу судових витрат та вирішення питання про речові докази в разі затвердження угоди.
Таким чином, зважаючи на те, що між потерпілим та обвинуваченим укладено угоду про примирення у відповідності до вимог кримінального законодавства, останню, з урахуванням визнання обвинуваченим свої вини у вчиненні інкримінованого злочину та узгодження покарання, яке відповідає санкції визначеній частиною першою статті 185 КК України, слід затвердити, як таку, що відповідає інтересам суспільства та містить умови для реального впливу на подальшу поведінку обвинуваченого з метою його виправлення.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, питання про речові докази слід вирішити у відповідності до статті 100 КПК України. Цивільний позов заявлено не було.
У відповідності до частини другої статті 124 КПК України процесуальні витрати слід відшкодувати шляхом стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджених витрат на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 19 червня 2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченимОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000180 від 05 червня 2020 року.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 490,35 грн.
Речовий доказ мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «A10s», який знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити останньому.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1