Справа № 639/9184/19
Провадження №1-КП/639/218/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженню зареєстрованому 05 грудня 2019 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002076 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 08.09.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 28.09.2017 року умовно-достроково на не відбуту частину покарання 1 рік 1 місяць 29 днів, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 04.12.2019 року о 09 год. 15 хв. цілеспрямовано прибув до закладу продажу лотерей ТОВ «Слобожанський трейд», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Камська, 2, де, як йому було достовірно відомо, працювала в якості продавчині та повинна була перебувати на робочому місці його знайома, ОСОБА_5 .

Саме в той час ОСОБА_4 , перебуваючи всередині приміщення закладу ТОВ «Слобожанський трейд», помітив за прилавком, де на своєму робочому місці перебувала ОСОБА_5 , на стелажі картонний коробок з грошовими коштами, належними вказаному підприємству, якими й вирішив відкрито заволодіти.

Надалі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, оцінивши ситуацію, що склалася, спочатку підняв кришку прилавку та всупереч вимогам продавчині залишатись на місці, проник на заборонену для відвідувачів територію.

Таким чином він виконав усі дії, які вважав за необхідне, для проникнення у сховище.

Потім ОСОБА_4 , бажаючи досягти бажаного результату свого злочинного задуму, діючи з умислом на заволодіння грошовими коштами із застосуванням насильства у відношенні ОСОБА_5 , використовуючи свою фізичну силу, несподівано для останньої, схопив її руками за шию, силою притиснув до стіни, в результаті чого потерпіла зазнала фізичного болю. Відразу ж після цього ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисних мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 3680 грн., які забрав із картонної коробки, що стояла на стелажі, належними ТОВ «Слобожанський трейд», та грошовими коштами в сумі 800 грн., які забрав із гаманця, належного ОСОБА_5 , що лежав поруч з картонною коробкою.

Таким чином, ОСОБА_4 , виконав усі дії, які вважав за необхідне для досягнення злочинної мети, спрямованої на відкрите заволодіння грошовими коштами, поєднаний із насильством, що не є небезпечним для здоров`я ОСОБА_5 , яка зазнала нападу, з проникненням у сховище, яким слід вважати робоче місце за прилавком, так як воно відведене для постійного та тимчасового зберігання матеріальних цінностей.

Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь грошові кошти, якими він відкрито заволодів, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 , завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 800 грн., а потерпілому юридичній особі ТОВ «Слобожанський трейд», матеріальної шкоди на суму 3680 грн.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним та пояснив, що скоїв злочин при обставинах наведених вище. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорював.

Потерпіла ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданими останніми до суду заявами просили розглядати справу без їх участі.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров*я потерпілого, поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, не одружений, не працює.

Обставинами, що пом*якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та враховує роз`яснення Верховного Суду України, викладені в постанові №7 від 04 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєних злочинів, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1