ВИРОК
Іменем України

19.03.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003272 від 17 грудня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, освіта середня, на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 16 грудня 2019 року, близько 09.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, перебуваючи у маршрутному таксі №7, під час проїзду по вул. Науковій у м. Львові, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами, викрав із зовнішньої правої кишені куртки, в яку був одягнений ОСОБА_5 , мобільний телефон марки, «Xiomi», моделі «Redmi Note 6 Pro 3/32», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 5050,00 гривень, із захисним склом «Tempered Glass Xiomі Redmi Note 6 Pro», вартістю 99,00 гривень, чохлом накладкою «IPAKY Xiomі Redmi Note 6 Pro Black», вартістю 150,00 гривень та сім картою НОМЕР_3 , яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5299,00 гривень. Після чого, ОСОБА_3 заховав викрадене майно у внутрішню кишеню своєї куртки, вийшов із маршрутного таксі №7 на зупинці громадського транспорту поблизу буд. №112, що по вул. Науковій у м. Львові, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні беззастережно визнав свою вину в повному обсязі. Оскільки обвинувачений повністю визнає вину, суд вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення та вину останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
21 січня 2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.
Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а саме в таємному викрадення чужого майна (крадіжці) за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В підготовчому судовому засідання прокурор просить затвердити угоду від 21 січня 2020 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав беззаперечно. Зазначив, що розуміє права та обов`язки, узгоджене покарання за угодою, угода укладена добровільно, просить суд затвердити угоду.
Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що ознайомлений з правами та обов`язками, розуміє наслідки затвердження угоди та просить суд затвердити угоду

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до частини першої ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.
Згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проведженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, що на підставі ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнає беззастережно.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком і повністю розуміє права, передбачені частинами 4,5,6,7 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про примирення.
Також судом перевірено угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання); підстав для відмови в її затверджені не встановлено.
В судовому засіданні прокурор, потерпілий та обвинувачений просять суд затвердити угоду про примирення та призначити покарання, узгоджене сторонами.
Дослідивши та перевіривши матеріали справи, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, беручи до уваги конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який на обліку в психоневрологічному та наркодиспансері не перебуває, що підтверджується довідками, виданими вказаними диспансерами, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до злочину середньої тяжкості, наявність обставини, що пом`якшуть покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди потерпілому, суд доходить висновку, що угоду про примирення, укладену 21 січня 2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 слід затвердити, і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судових витрат у кримінальному провадженні немає.
Цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд ,-

з а с у д и в :

затвердити угоду про примирення, укладену 21 січня 2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ блокнот білого кольору із особистими записами ОСОБА_6 зберігати при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_1