Справа № 683/478/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів Хмельницької області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мишів Іваничівського району Волинської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , що проживає по АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 26 грудня 2019 року біля 18 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на стоянці транспортних засобів поблизу телемайстерні, що по вул. Рудяка, 27 в м. Старокостянтинів, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, шляхом вільного доступу через незачинені двері незаконно проник в салон припаркованого автомобіля марки "ЗАЗ" моделі "Славута", д.н.з НОМЕР_1 , звідки з заднього сидіння намагався викрасти жіночу сумку чорного кольору, вартістю 400 грн., в середині якої знаходився мобільний телефон марки «Т/СОЕ» моделі «Е240», вартістю 275 грн. та грошові кошти в сумі 200 грн., однак був виявлений потерпілою ОСОБА_4 , яка знаходилася в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні та схопивши сумку руками, поставила вимогу припинити протиправні дії. Не зважаючи на вимогу потерпілої припинити протиправні дії та її намагання вирвати сумку від нього з рук, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що він викритий, продовжив свій умисел на заволодіння сумкою, намагаючись відкрито вирвати її з рук ОСОБА_4 , однак свої злочинні наміри на не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки не зумів подолати опір потерпілої та вирвати з її рук сумку, а в подальшому на місці скоєння злочину був затриманий ОСОБА_6 .

Тобто, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, а саме у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними

для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

26 лютого 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про примирення на таких умовах: - обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, примирився з потерпілою; - обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; - сторони погодили призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст.474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 ч.1 п.1 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 ч.1 п.2 КПК України, та просить затвердити угоду, оскільки примирилась із обвинуваченим і будь-яких претензій до нього не має.

Прокурор ОСОБА_3 проти затвердження угоди про примирення не заперечує.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч.7 ст.474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено.

Узгоджена потерпілою і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Зокрема враховано, що ОСОБА_5 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує йому покарання, обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, обставини, яка обтяжує покарання, суд дійшов висновку укладену між потерпілою і обвинуваченим угоду про примирення затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Відповідно до ст.124 КПК України з ОСОБА_5 слід стягнути на користь держави 628 грн. 04 коп. процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Укладену 26 лютого 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 628 грн. 04 коп. процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Речові докази жіночу сумку без маркувальних позначок, мобільний телефон марки «Т/СОЕ» моделі «Е240» та грошові кошти в сумі 200 грн. однією купюрою залишити потерпілій ОСОБА_4 за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6,7 статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя: