печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :
13 травня 2020 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно .

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

13 травня 2020 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, якою подано вказане клопотання, через канцелярію суду подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступних висновків.

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що Слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000301 від 03.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Процесуальне керівництво досудового розслідування у кримінальному провадженні здійснюється Прокуратурою Київської області.

До Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, 09.12.2020 звернулась ОСОБА_4 із заявою про вчинення кримінального правопорушення головою Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_5 , передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 91 від 27.03.1996 року ОСОБА_6 передано у приватну власність три окремі земельні ділянки, загальною площею 0,4005 га, в межах згідно плану, які розташовані на території АДРЕСА_1 . Також, право власності ОСОБА_6 на зазначені земельні ділянки підтверджується Державним актом приватної власності на землю IV-KB № 038366 від 16.09.1998, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 530/12803, який виданий на підставі рішення виконкому Бузівської сільської ради народних депутатів від 27.03.1996 № 91.

Відповідно до заповіту, який був складений 11.01.2019 та посвідчений секретарем виконкому Бузівської сільської ради ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 все своє майно де б воно не було та з чого не складалось, що належало йому на день смерті і на що він законом матиме право, заповів своїй донці ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, після смерті 05.02.2019 ОСОБА_6 земельні ділянки, загальною площею 0,4005 га, в межах згідно плану, які розташовані на території АДРЕСА_1 , успадкувала його донька ОСОБА_4 , яка в подальшому розпочала проводити дії щодо оформлення права власності на успадковане майно.

Згідно договору на виконання робіт № 924 від 03.05.2019, укладеного між ТОВ Лідер Плюс та ОСОБА_4 про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,1505 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , виконавцем робіт ОСОБА_8 виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 із кадастровими номерами: :01:003:5115; :01:003:5116; :01:003:5117.

Проте, Державним кадастровим реєстратором Відділу Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені ГУ Держгеокадастру у Київській області рішенням № РВ-2019 від 16.07.2019 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у зв`язку із тим, що земельна ділянка ОСОБА_4 (кадастровий номер: :01:003:5116) на 84.9552% перетинається із земельною ділянкою (кадастровий номер: :01:007:5116), власником якої є ОСОБА_9 .

Відповідно до зазначеного рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені ГУ Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_4 дізналась, що частина земельної ділянки, загальною площею 0,1270 га, яку остання успадкувала від свого покійного батька, належить невідомій особі ОСОБА_9 .

Тобто земельна ділянка 0,1270 га відповідно до технічної документації, актів приймання-передачі межових знаків на зберігання по АДРЕСА_1 , що належить спадкоємцю ОСОБА_4 , перетинається із земельною ділянкою (кадастровий номер :01:007:5116) на 84, 9552%, яка належить на праві власності ОСОБА_9 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.11.2017 року № 54 громадянину ОСОБА_9 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,2500 га в АДРЕСА_2 .

На підставі договору на виконання робіт від 17.01.2018 року №17-01/18, укладеного між ОСОБА_9 та ТОВ «Земельні рішення», а також рішення Бузівської сільської ради від 30.11.2017 року № 54, ТОВ «Земельні рішення» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_9 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд.

На підставі заяви ОСОБА_9 від 19.10.2018 року вказаний проект землеустрою був затверджений рішенням Бузівської сільської ради №37 від 06.12.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_9 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_2 .

Відповідно до зазначеного рішення Бузівської сільської ради № 37 від 06.12.2018 передано у приватну власність ОСОБА_9 земельну ділянку (кадастровий номер :01:007:5116) площею 0,2092 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_2 .

Надалі, ОСОБА_9 зареєстровано право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :01:007:5116 площею 0,2092 га у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 19.12.2018 року (номер запису про право власності 29641133).

Під час допиту ОСОБА_4 19.02.2020 встановлено, що остання неодноразово зверталась до голови Бузівської сільської ради ОСОБА_5 щодо прийнятих рішень № 37 від 06.12.2018 та № 54 від 30.11.2017, якими фактично позбавлено її права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1270га.

Однак, ОСОБА_5 вказує, що факт перетинання земельної ділянки ОСОБА_4 ( кадастровий номер: :01:003:5116) на 84, 9552% із земельною ділянкою ОСОБА_9 (кадастровий номер: :01:007:5116) є технічною помилкою та що раніше йому було невідомо про існування Державного акта приватної власності на землю IV-KB № 038366 від 16.09.1998.

Також, під час допиту ОСОБА_5 , останній зазначає, що земельна ділянка ОСОБА_4 неідентифікована, її координати йому невідомі. Проте, ці показання є завідомо неправдиві тому, що ОСОБА_5 отримував та ознайомлювався із актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки № 852-2к/874/АП/09/01/-19 від 23.10.2019 Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Відповідно до зазначеного акту Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 852-2к/874/АП/09/01/-19 від 23.10.2019 визначено межі та місцезнаходження земельної ділянки загальною площею 0,1326 га громадянина ОСОБА_6 , а саме між земельними ділянками з кадастровим номером: :01:007:0064 (власник ОСОБА_10 ) та земельна ділянка з кадастровим номером: :01:007:5012 (власник ОСОБА_11 , а на момент реєстрації ОСОБА_12 ).

Також, зазначене підтверджується Державним актом приватної власності на землю IV-KB № 038366 від 16.09.1998, в якому земельна ділянка, загальною площею 0,1326 га ОСОБА_6 , відображена на плані меж земельної ділянки із позначкою Ділянка 3. Відповідно до Державного акту приватної власності Ділянка 3 знаходиться в с. Бузова між земельними ділянками надані гр. ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_12 .

У зв`язку із чим, ОСОБА_5 знав про місцезнаходження та межі земельної ділянки ОСОБА_4 (кадастровий номер: :01:003:5116), загальною площею 0,1326 га, однак свідомо рішеннями Бузівської сільської ради № 37 від 06.12.2018 та № 54 від 30.11.2017 передав у приватну власність зазначену земельну ділянку ОСОБА_9 .

Також, для уникнення непорозумінь ОСОБА_5 пропонував ОСОБА_4 обрати будь-яку іншу земельну ділянку в с. Бузова, яку він їй безоплатно передасть у власність, що у свою чергу підтверджує факт прийняття незаконного рішення щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_9 .

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки № 852-2к/874/АП/09/01/-19 від 23.10.2019 Головного управління Держгеокадастру у Київській області встановлено порушення абз. 3 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України та ст. ст. 12, 122, 116 Земельного кодексу України Бузівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області при прийняті рішення № 54 від 30.11.2017.

У зв`язку із вищезазначеним в органу досудового розслідування вбачається достатньо підстав вважати, що Головою Бузівської сільської ради ОСОБА_5 порушено норми законодавства під час прийняття рішень № 37 від 06.12.2018 та № 54 від 30.11.2017.

На даний час є достатньо підстав вважати, що на вищевказаній земельній ділянці із кадастровим номером: :01:007:5116, загальною площею 0,2092 га, можуть міститися сліди скоєння злочину, які мають значення для подальшого досудового розслідування.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києв ОСОБА_13 від 21.04.2020 земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:5116, загальною площею 0,2092 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:5116, загальною площею 0,2092 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_9 .

Прокурор вказує, що з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на кошти, розміщені на рахунках, що належать зазначеним вище особам, відкритих у відповідних банківських установах.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києв ОСОБА_13 від 21.04.2020 земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:5116, загальною площею 0,2092 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку із кадастровим номером :01:007:5116 площею 0,2092 га, розташованої в АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_9 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Заборонити органам місцевого самоврядування, органам реєстрації проводити будь-які операції із вказаним майном, що призведуть до зміни володільця майна, зміни цільового призначення вказаних земельних ділянок, надання поштової адреси незаконним будівництвам або інших дій.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1