ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1813/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа: 623/3270/17
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23 липня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком
ОСОБА_7 , 1972 року народження, уродженець с. Заводи Ізюмського району Харківської області, громадянин України, має неповну середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 3 грудня 2007 року за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 135 КК України до 6 років позбавлення волі, постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 22.08.2011 року звільнений від відбування покарання на підставі ст. 3п.А ЗУ «Про амністію», -

- визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та йому призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі.
З ОСОБА_7 стягнуто витрати на залучення експерта: в сумі 1979,20 грн. для проведення судово-дактилоскопічної експертизи та в сумі 4456,80 грн. для проведення судової експертизи із дослідження волокнистих матеріалів та виробів, а всього 6436 грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 15 до 18 години, більш точний час у ході досудового слідства не встановлений, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на спричинення смерті останній, наніс ОСОБА_9 чисельні удари руками та ногами по різних частинах тіла, спричинивши, згідно з висновком судово-медичної експертизи трупа №386-Із.тр/17 від 14.12.2017 року, тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден на верхніх кінцівках, тупої травми голови у вигляді забійної рани у правій тім`яно-потиличній області, синців м`яких покровів зі сторони її внутрішньої поверхні, множинних синців та саден обличчя, синців на вушних раковинах, множинних синців на грудній клітині, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, прямого перелому грудини, що кваліфікується як середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, тупої травми грудної клітини у вигляді множинних прямих та непрямих двосторонніх переломів ребер по декільком анатомічним лініям, забою легенів з пошкодженням плеври та паренхіми, що супроводжувалось внутрішньою плевральною кровотечею та розвитком плевропульмонального шоку, тупої травми живота у вигляді розриву правої долі печінки, що супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею, що кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя. Внаслідок отриманої травми грудної клітини з пошкодженням легенів, що ускладнилась розвитком внутрішньоплевральної кровотечі та плевропульмональним шоком, через деякий проміжок часу, обчислюваний від кількох хвилин до кількох годин, настала смерть ОСОБА_9 . Тим самим, ОСОБА_7 навмисно та протиправно спричинив смерть іншій людині.

В апеляційній скарзі, обвинувачений просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, вважаючи, вирок необґрунтованим та невмотивованим, оскільки кримінальне провадження не містить доказів, які б підтверджували його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, а обвинувачення ґрунтується на непрямих доказах.

Крім того, апеляційну скаргу на даний вирок подав прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , однак до початку апеляційного розгляду, відповідно до ч.1 ст. 403 КПК України, він відмовився від своєї апеляційної скарги, про що подав відповідну заяву.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі, а також заперечення прокурора, який вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Апеляційні доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними, оскільки вони спростовуються відомостями безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні, в тому числі за участю сторони захисту, на які суд обґрунтовано та вмотивовано послався в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, як на докази винуватості ОСОБА_7 у вчинені умисного вбивства.

Зокрема, відповідно до пояснень самого обвинуваченого, які він надавав в суді першої інстанції в судовому засіданні вбачається, що він проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю матір`ю. Більш з ними ніхто не проживав.

Поряд з цим, факт сумісного проживання ОСОБА_7 з потерпілою ОСОБА_9 підтверджують і рідні сестри обвинуваченого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також сусідка ОСОБА_13 , про що вони надавали показання в суді першої інстанції.

Крім того, відповідно до висновку судової дактилоскопічної експертизи №1638 від 15.11.2017 року,на поверхнях двох відрізків липкої стрічки, вилучених в ході оглядів місця події, відобразилися три сліди пальців руки. Два сліди пальців руки розмірами 34х21 мм та 29х15 мм, відкопійовані на відрізок липкої стрічки розмірами 47х48 мм та один слід пальця руки розмірами 27х22 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки розмірами 48х48 мм, визнані придатними для ідентифікації особи. Сліди пальців руки розмірами 34х21 мм та 29х15 мм, відкопійовані на відрізок липкої стрічки розмірами 47х48 мм, залишені, відповідно, середнім та вказівним пальцями лівої руки « ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Слід пальця руки розмірами 27х22 мм, відкопійований на відрізок прозорої липкої стрічки розмірами 48х48 мм, залишений великим пальцем лівої руки « ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 »; (т.1 а.кр.пр. 79-87)
Як вбачається із висновку судово-медичної цитологічної експертизи №1321-Ц/17 від 27.11.2017 року, згідно «Висновку експерта» №2277к-Ис/17 від 07.11.2017 року відділення судово-медичної імунології, кров від трупа громадянки ОСОБА_9 належить до групи АВ (ІV). Згідно «Висновку експерта» №825-Ис/17 від 09.11.2017 року відділення судово-медичної імунології, кров громадянина ОСОБА_7 належить до групи А (ІІ) з ізогемаглютинином анти-В. В результаті проведення судово-медичної експертизи марлевого тампону-змиву з обох рук громадянина ОСОБА_7 (об`єкт №1), вилученого 29.10.2017 року, знайдені сліди крові людини, при серологічному дослідженні виявлений антиген А. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити, що сліди крові у даному об`єкті можуть походити від будь-якої людини з груповою приналежністю крові А (ІІ) з ізогемаглютинином анти-В, у тому числі і від підозрюваного громадянина ОСОБА_7 . Від потерпілої громадянки ОСОБА_9 ця кров походити не могла; (т.1 а.кр.пр. 94-95).

Відповідно до висновку судово-медичної цитологічної експертизи №1322-Ц/17 від 28 листопада 2017 року, згідно «Висновку експерта» №2277к-І/17 від 07.11.2017 року відділення судово-медичної імунології, кров від трупа громадянки ОСОБА_9 належить до групи АВ (IV). Згідно «Висновку експерта» №825-Іс/17 від 09.11.2017 року відділення судово-медичної імунології, кров громадянина ОСОБА_7 належить до групи А (II) з ізогемаглютиніном анти-В. В результаті проведення судово-медичної експертизи зрізів нігтьових пластин з пальців обох рук громадянина ОСОБА_7 ,(об`єкти №№1,2), які були вилучені 30.10.2017 року, встановлене наступне:
- в об`єкті №1 (права рука) знайдені сліди крові людини, в яких при серологічному дослідженні виявлені антигени А і В. Встановити статеву приналежність не було можливості, у зв`язку з відсутністю клітинних елементів крові, необхідних для діагностики статі. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити, що сліди крові у даному об`єкті можуть походити від будь-якої людини з груповою приналежністю крові АВ (IV), у тому числі і від потерпілої громадянки ОСОБА_9 .. Проте, антиген А властивий групі крові і підозрюваному громадянину ОСОБА_7 і неможливо виключити походження даної крові і від нього (за умови наявності у останнього травматичних пошкоджень, які супроводжувались кровотечею на момент зазначених подій.)
- в об`єкті №2 (ліва рука) сліди крові не виявлені.
Що стосується клітинного складу обох рук, то його походження за рахунок власних нігтьових ложе підозрюваного вважається найбільш імовірним. Дані про наявність клітин травматичного чужорідного епітелію не отримані; (т.1 а.кр.пр. 103-105)
Згідно висновку судово-медичної імунологічної експертизи №826-Ис/17 від 11 листопада 2017 року, кров від трупа гр.-ки ОСОБА_9 відноситься до групи АВ. Кров ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На фрагменті марлевого бинта зі змивом з дверей кімнати (об`єкт №1), вилученим в ході огляду місця події, виявлена кров людини групи АВ, походження якої від гр.-ки ОСОБА_9 не виключається. Від гр-на ОСОБА_7 ця кров виникнути не могла; (т.1 а.кр.пр. 112-113).

Отже, з наведеної сукупності доказів колегія суддів не вбачає у кримінальному провадженні будь-яких відомостей, які б свідчили про перебування інших осіб у домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 саме 28 жовтня 2017 року.

Крім того, відповідно до показань свідка ОСОБА_15 , які вона надавала в судовому засіданні в суді першої інстанції вбачається, що 28 жовтня 2017 року увечері вона зайшла до домоволодіння, де проживав ОСОБА_7 зі своєю матір`ю, та побачила потерпілу ОСОБА_9 , яка лежала на полу без ознак життя, а біля неї була кров. В цей час ОСОБА_7 спав у іншій кімнаті. Коли вона його розбудила, то останній був у стані алкогольного сп`яніння, почав кричати на свою мати, яка лежала на підлозі, вилів на неї відро води. Зазначає, що бачила сліди крові на пальцях рук ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа №386-Из.тр/17 від 14.12.2017 року, вбачається, що на трупі гр-ки ОСОБА_9 були виявлені наступні тілесні ушкодження:
- тупа травма голови у вигляді забитої рани в правій тім`яно-потиличної області, кровоподтечності м`яких покровів з боку їх внутрішньої поверхні, множинних синців і саден обличчя, синців на вушних раковинах;
- тупа травма грудної клітини у вигляді множинних прямих і непрямих двосторонніх переломів ребер по декількох анатомічних лініях, прямий перелом грудини, забиття легенів з пошкодженням плеври і паренхіми, що супроводжувалися внутрішньоплевральною кровотечею, множинних синців на грудній клітині;
- тупа травма живота у вигляді розриву правої частки печінки, який супроводжувався внутрішньочеревною кровотечею;
- синці та садна верхніх кінцівок.
Ця травма грудної клітини супроводжувалася розвитком внутрішньоплевральної кровотечі, розвитку шокового легкого, травматичного і плевропульмонального шоку.
За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітини у вигляді множинних переломів ребер, з кровотечею в плевральні порожнини, з розвитком плевропульмонального шоку, розрив печінки, що супроводжувався внутрішньочеревною кровотечею кваліфікуються як тяжкі, небезпечні для життя, стосовно до живих осіб. Перелом грудини стосовно до живих осіб, кваліфікуються як середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Забиті рани, синці та садна обличчя, синці на грудній клітині, синці та садна на кінцівках, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження стосовно до живих осіб.
Вищевказані тілесні ушкодження утворилися від множинної ударної дії зі значною силою тупими твердими предметами з обмеженою діючою поверхнею, що не відобразили своїх індивідуальних особливостей в пошкодженнях, по голові, грудній клітині потерпілої.
Тупими твердими предметами, якими завдавалися удари потерпілій, могли бути кулак, взута нога сторонньої людини. Рана на волосистій частині голови заподіяна якимось тупим твердим предметом довгастої форми, можливо мав межі.
Причиною смерті гр-ки ОСОБА_9 стала описана вище травма грудної клітини з пошкодженням легенів, що ускладнилася розвитком внутрішньоплевральної кровотечі і плевропульмонального шоку.
З огляду на характер ушкоджень, слідує, що удари завдавалися в область потиличної частини голови потерпілої, яка перебувала у вертикальному або в близькому до такого стану, розташованому спиною до нападника. Подальше нанесення тілесних ушкоджень в область обличчя потерпілої могло відбуватися як у вертикальному, так і в горизонтальному, або в близьких до такого, положенні. Травма грудної клітини могла утворитися при нанесенні ударів в область грудної клітини при знаходженні потерпілої ближче до горизонтального положення.
Відповідно до відомостей протоколу огляду трупа від 29.10.2017 року вбачається, що на потерпілій ОСОБА_9 у тому числі був одягнений светр бежево-коричневого кольору (т.1 арк 7).

Також, як слушно зазначив суд першої інстанції, відповідно до висновку судової експертизи з дослідження волокнистих матеріалів та виробів з них № 21875 від 18.12.2017 року вбачається, що серед поодиноких текстильних волокон, вилучених на поверхні чоботів ОСОБА_7 є поодинокі хімічні, з гладкою поверхнею, волокна коричневого та жовтуватого кольорів, які мають спільну родову належність з волокнами, що входять до складу светра потерпілої ОСОБА_9 (т.1 арк. 117-120).

Отже колегія суддів, аналізуючи показання свідка ОСОБА_15 , висновок судової експертизи № 21875 від 18.12.2017 року та відомості протоколу огляду трупу від 29.10.2017 року, дійшла висновку про те, що пальці рук обвинувачений збив до крові при нанесенні множинних ударів потерпілій, а залишки поодиноких текстильних волокон светра потерпілої на взутті обвинуваченого свідчить про заподіяння останнім ударів ногами потерпілій, за наслідками яких настала смерть потерпілої.

Тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_9 , які виявлені на її тулубі, свідчать про те, що при нанесенні ударів руками, обвинувачений не міг забруднитись кров`ю потерпілої, оскільки всі отримані нею травми є закритими та не супроводжувались кровотечею, отже на смивах з його рук не було виявлено крові потерпілої, проте в такий спосіб він пошкодив свої руки, а тому на його руках свідок ОСОБА_15 бачила сліди саме його крові.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений коли прокинувся не здивувався тому, що потерпіла лежала на полу в крові та не намагався викликати швидку допомогу, а лише робив вигляд необізнаності у цій ситуації, що свідчить про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто умисному вбивстві.

Більш того, відповідно до показань потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_16 є її рідним братом. 28.10.2017 року вона була вдома, о 22.15 год. їй подзвонила сестра, яка повідомила, що їй телефонували сусіди та повідомили про те, що щось трапилось, мама у крові. Коли приїхали, там вже була поліція, її у будинок не пустили. ОСОБА_17 мешкала разом із братом весь час. Бачила маму із синцями, вона говорила, що брат її вб`є. Шумило заробляв періодичними заробітками, випивав часто. Мати розповідала, що він її бив, у неї були зламані ребра. З цього приводу викликали поліцію, але заяву мати не писала. Мати випивала, але не зловживала спиртним. Чи випивала мати в день події, їй невідомо, але їй казали, що вона випивала.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні в суді першої інстанції пояснила, що 28 жовтня 2017 року увечері прийшли корови, побачила, що корова ОСОБА_16 ходить неприв`язаною, тому зайшла до них, щоб вони прив`язали свою корову. Коли зайшла, побачила, що мати ОСОБА_16 лежала біля дверей. Шумило спав у другій кімнаті. Вона його розбудила, він почав кричати на матір, вона не реагувала. Шумило взяв відро із холодною водою і вилив на неї. Шумило був у стані алкогольного сп`яніння. Їй відомо, що ОСОБА_16 ображав та бив свою матір, бачила як він на дворі її бив і ногами і кулаками, вона також розповідала, що син її бив і по голові. Мати його жаліла та до поліції не зверталась. В день події, коли зайшла до них, мати ОСОБА_16 лежала в першій кімнаті на підлозі, голова була направлена до другої кімнати. Ознаки життя не виявляла, було чутно хрипи, бачила згусток крові та на пальцях ОСОБА_16 також бачила трішки крові. В будинку була хвилин 10. Шумило нічого не сказав, бачила, що він був у неадекватному стані. Після чого вона зателефонувала зятю ОСОБА_18 . ОСОБА_19 привіз ОСОБА_20 , яка працює медсестрою у лікарні. В той день потерпілу не бачила, вона була у хаті.
З показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_16 є її рідним братом. Все життя ОСОБА_16 жив з мамою. Коли тверезий, нормальний. Зловживає спиртними напоями. Іноді поводився агресивно, коли випивав, іноді застосовував фізичну силу до матері. Вона розповідала, що ОСОБА_16 її бив, коли вона не давала гроші. Бачила синець під оком у матері. Одного разу звертались в поліцію, але мати відмовилась писати заяву. ОСОБА_21 в телефонній розмові повідомив її чоловіка, що мати мертва. Поїхали за лікарем, коли приїхали до матері, побачили, що вона лежала на порозі на спині, на голові була кров. Після цього її одразу вивели з будинку.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_16 знає більше 10 років. Шумило із матір`ю жили по сусідству удвох. Іноді бабуся приходила до неї, просила їжу, розповідала, що ОСОБА_22 не дає їй їсти. Бувало, що вони випивали удвох. Одного разу приходила та казала, що ОСОБА_22 примушує її вживати із ним спиртні напої. Також казала, що він її вб`є. Донька ОСОБА_23 один раз викликала поліцію. Про вбивство ОСОБА_16 їй стало відомо від сусідів.
Зазначені показання, зважаючи на рівень їх аргументованості, колегія суддів вважає переконливими та послідовними, вони узгоджуються зі всією сукупністю фактичних обставин справи.

Крім того, ОСОБА_7 був фактично затриманий 29.10.2017 року, про що свідчить протокол затримання від 29.10.2017 року (т.1 арк. 40-41), а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зазначив саме цю дату, як початок обчислення строку покарання ОСОБА_7 .

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не наносив удари потерпілій, колегія суддів сприймає критично, оскільки вони не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються вищезазначеними доказами та показанням свідків.
Зазначені обставині були досліджені судом першої інстанції в повному обсязі та їм була надана об`єктивна та належна оцінка, внаслідок чого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недостовірність версії обвинуваченого, а невизнання вини судом правильно розцінено, як бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений злочин та є обраним способом захисту від пред`явленого обвинувачення.
Вищезазначені відомості, на які суд послався, як на докази в мотивувальній частині вироку, беззаперечно доводять факт вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто умисне вбивство, тобто умисне протиправне спричинення смерті іншій людині, що повністю знайшло своє підтвердження як під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду вироку в суді апеляційної інстанції.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом, а тому версія обвинуваченого щодо непричетності до інкримінованого йому злочину є безпідставною, оскільки доводи ОСОБА_7 не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а суд першої інстанції навів переконливі висновки у вироку щодо їх спростування саме виходячи з наявності об`єктивно досліджених доказів сторони обвинувачення.

Поряд з цим, перевіривши законність вироку в частині призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 років відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені покарання, суд у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст.50, 65, 66, 67 КК України, а саме додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також врахував відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти життя та здоров`я особи, відбував покарання з ізоляцією від суспільства, неодружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також правильно встановив і врахував відсутність обставин що пом`якшують покарання та наявність обставини , що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд першої інстанції слушно зазначив та врахував при призначенні покарання те, що ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає вчинення злочину, ОСОБА_7 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; (т.1 а.кр.пр. 136-139)
При цьому належить врахувати, що згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, тобто судове рішення повинно виконувати функцію особистої та загальної превенції. Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатнім покаранням для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Враховуючи вищезазначене, колегією суддів не встановлено правових підстав для скасування або зміни вироку, з урахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23 липня 2019 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді

________________ ______________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4