Справа № 314/3592/14-к
Провадження № 1-кп/314/8/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 27 січня 2020 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

провівши судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Нововолодимирівка Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, освіта вища, одруженого, голови ФГ "Терновий", проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилася в смт.Новомиколаївка Запорізької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, заміжньої, приватного підприємця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обох у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачені у тому, що вони спільно вчинили розбій при наступних обставинах:

Згідно пред`явленого обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, 01 січня 2011 року між ТОВ "Роза-Агро", засновником і директором якого є ОСОБА_4 , та ОСОБА_11 (батьком ОСОБА_8 ) укладено договір оренди земельної ділянки, належної останньому на праві власності, площею 6,54 га в контурі поля № 130, розташованої в районі с.Нововолодимирівка Новомиколаївського району Запорізької області, за межами населених пунктів, договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Новомиколаївському районі 30 червня 2011 року за № 00343.

За змістом обвинувачення, 19 вересня 2011 року в денний час ОСОБА_4 на мобільний телефон подзвонив один із засновників ТОВ "Роза-Агро" ОСОБА_12 і повідомив, що на вищевказаному орендованому їх товариством сільськогосподарському полі біля с.Нововолодимирівка Новомиколаївського району Запорізької області ОСОБА_8 проводив сільськогосподарські роботи. Приїхавши на вказане поле, ОСОБА_4 побачив комбайн під керуванням ОСОБА_13 , який дійсно скошував соняшник на орендованій ТОВ "Роза-Агро" земельній ділянці, також на полі стояв вантажний автомобіль під керуванням ОСОБА_12 . На цій ділянці поля перебували також ОСОБА_8 , його дружина ОСОБА_7 та їх син ОСОБА_14 , які лаялися нецензурною лайкою, кричали, погрожували розправою, заявляючи, що це їх земля та врожай соняшника і вони його будуть убирати. Підійшовши до них, і знаючи ОСОБА_8 , ОСОБА_4 зажадав від нього припинити косити соняшник, який йому не належить.

Далі, як зазначено в обвинуваченні, ОСОБА_4 оточили ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , стали кричати, погрожувати, при цьому висловлюючись на його адресу нецензурною лайкою, вимагали забратися з поля і не заважати їм прибирати соняшник. У якийсь момент ОСОБА_8 , стоячи навпроти нього і викрикуючи образливі слова, супроводжуючи їх нецензурною лайкою, заявив ОСОБА_4 , що у нього одна дочка і та удочерена і скоро він її не побачить. Усвідомивши, що ОСОБА_8 не бажає припинити незаконний покіс врожаю соняшника та прибрати з поля комбайн, ОСОБА_4 , витягнувши з кишені мобільний телефон, сказав, що буде зараз дзвонити в міліцію і повідомить їх про ці події. Набравши номер міліції, він не встиг нічого далі зробити, оскільки ОСОБА_7 вихопила з його правої руки мобільний телефон і одразу ж відскочила вбік, щоб він не зміг забрати телефон. Перед тим, як ОСОБА_7 вихопила з руки ОСОБА_4 телефон, її чоловік ОСОБА_8 , підійшовши впритул, продовжував на останнього кричати, а ОСОБА_4 намагався відштовхнути його від себе лівою рукою. В цей момент ОСОБА_8 схопив ліву руку ОСОБА_4 , розгортаючи до себе, і не відпускав її. В той момент, коли ОСОБА_8 хапав ОСОБА_4 за ліву руку, то в правій руці тримав свій пістолет і демонстрував його. ОСОБА_4 , в свою чергу, бачив у ОСОБА_8 револьвер в руці і боявся, що він його може застосувати. Як тільки ОСОБА_7 забрала телефон у ОСОБА_4 і відійшла в сторону, ОСОБА_8 відпустив руку ОСОБА_4 , звільнивши його від захвату, і, розмахуючи рукою, крикнув комбайнеру, щоб той продовжував косити соняшник. Побоюючись застосування ОСОБА_8 револьверу, ОСОБА_4 активних дій щодо повернення собі свого телефону не вживав, однак зажадав у ОСОБА_7 цього, проте остання на вимогу не відреагувала і віддати телефон не побажала, кричала, що він не зможе довести факт викрадення нею телефону. Не бажаючи більше слухати образ і, побачивши, що ОСОБА_7 самостійно не припинять свої незаконні дії, ОСОБА_4 сказав, що їде до міліції і напише заяву про їх дії, та покинув поле.

Отже, за змістом пред`явленого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачення, 19 вересня 2011 року, в денний час, знаходячись на сільськогосподарському полі, розташованому біля с.Нововолодимирівка Новомиколаївського району Запорізької області, в момент здійснення ОСОБА_4 телефонного дзвінка, ОСОБА_7 умисно, з корисливих мотивів, внаслідок раптово виниклого умислу на заволодіння мобільним телефоном "NOKIA 5230" IMEI НОМЕР_1 ОСОБА_4 , а також перешкоджання останньому викликати по телефону на місце події працівників міліції, схопивши руками, намагалася вирвати телефон з руки ОСОБА_4 , який його не відпускав. В цей час, згідно обвинувачення, ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, внаслідок раптово виниклого умислу на заволодіння мобільним телефоном "NOKIA 5230" IMEI НОМЕР_1 , а також перешкоджання останньому викликати по телефону на місце події працівників міліції, з метою зламати волю потерпілого до вчинення опору, однією рукою схопив ОСОБА_4 за його ліву руку, а іншою дістав з кишені газовий револьвер "AGENT" та погрожував ним потерпілому застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я. Вказаний револьвер потерпілим ОСОБА_4 був усвідомлений як зброя та реальна небезпека для його життя та здоров`я, внаслідок чого він перестав чинити опір. У свою чергу ОСОБА_7 , як зазначено в обвинуваченні, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 подавив можливість потерпілого до опору, закінчила свій злочинний намір та остаточно вирвала з руки ОСОБА_4 мобільний телефон, внаслідок чого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заволоділи вищевказаним мобільним телефоном, чим завдали потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 1349 гривень.

За змістом обвинувачення, у подальшому в ході обшуку домоволодіння по АДРЕСА_2 , належного на праві власності ОСОБА_8 , в якому проживав його син ОСОБА_14 , проведеного 02 березня 2013 року на підставі ухвали слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 02 березня 2013 року, у ОСОБА_14 було вилучено належний потерпілому ОСОБА_4 мобільний телефон "NOKIA 5230" IMEI НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Під час судового розгляду справи обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнали, від дачі показань відмовилися.

Суд, дослідивши докази сторін обвинувачення та захисту, дійшов до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення (складу злочину), передбаченого ч.1 ст.187 КК України, у вчиненні якого вони обвинувачені.

Так, на підтвердження обвинувачення суду надані наступні докази:

показання потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив суду, що 19 вересня 2011 року, коли він знаходився вдома, йому зателефонував ОСОБА_12 , і повідомив, що на земельній ділянці потерпілого косять соняшник; він приїхав на поле, там були ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Далі, як пояснив потерпілий, він намагався їх зупинити, вирішив зателефонувати до міліції, щоб викликати наряд, витягнув телефон, але ОСОБА_17 застосував силу став погрожувати пістолетом, а ОСОБА_18 вихопила у нього телефон, не давши подзвонити у міліцію. Як пояснив потерпілий, при заволодінні телефоном ОСОБА_17 заблокував його, погрожував пістолетом, приставив його до тулуба, схопив потерпілого за руку та утримував її, а ОСОБА_18 вихопила у нього з руки телефон; він намагався чинити опір, поки йому не стали погрожувати пістолетом; сам пістолет виглядав як бойовий, і потерпілий сприймав його як бойовий, сприймав його як загрозу життю та здоров`ю;

показання свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що 19 вересня 2011 року він на полі біля с.Нововолодимирівка, яке обробляв ОСОБА_4 , побачив, як комбайн збирає соняшник; на полі він побачив ОСОБА_19 з сином, намагався їх зупинити, а потім зателефоновував ОСОБА_4 , який приїхав через деякий час. Далі, згідно показань свідка, ОСОБА_15 та ОСОБА_20 напали на ОСОБА_21 , ОСОБА_22 відібрала в нього телефон, при цьому ОСОБА_17 однією рукою тримав потерпілого за руку, а в іншій руці держав пістолет (револьвер); чув, як ОСОБА_21 вимагав від ОСОБА_23 віддати телефон;

показання свідка ОСОБА_13 , який пояснив суду, що дійсно близько 4-х років тому працював на комбайні в полі, пам`ятає, що туди приїздили ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , а потім приїхала міліція; через давність події дати більш конкретні показання свідок не зміг;

показання свідка ОСОБА_24 , який пояснив суду, що восени 2012 року за проханням ОСОБА_25 сина обвинувачених займався ремонтом телефону "NOKIA 5230" чорного кольору, після ремонту повернув його;

протокол обшуку від 02 березня 2013 року (т.2 а.с.193), проведеного згідно ухвали слідчого судді від 02.03.2013 року, у садибі по АДРЕСА_2 , згідно якого під час цієї слідчої дії у ОСОБА_14 (сина обвинувачених) під час обшуку виявлений та вилучений мобільний телефон "NOKIA 5230" IMEI НОМЕР_1 ; також суду подані протокол огляду від 10.06.2013 року (т.2 а.с.195), постанова про визнання телефону речовим доказом (т.2 а.с.196-197) та ухвала слідчого судді від 04.03.2013 року (т.2 а.с.198), згідно яких цей телефон оглянутий та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні; судом проведено дослідження цього речового доказу у судовому засіданні відповідно до положень ст.357 КПК України;

протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03 квітня 2013 року (т.2 а.с.202), проведеного згідно ухвали слідчого судді від 12.03.2013 року (т.2 а.с.200-201), а також протокол огляду від 05.05.2013 року (т.1 а.с.206) з речовим доказом CD-диском з інформацією ПрАТ "МТС Україна (т.2 а.с.207-208), за змістом яких слідчому під час досудового розслідування був наданий тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у оператора стільникового зв`язку ПрАТ "МТС Україна" щодо роздруківки дзвінків (вхідних та вихідних) з мобільного телефону "NOKIA 5230" IMEI НОМЕР_1 за період часу з 19 вересня 2011 року до 02 березня 2013 року; при цьому встановлено, що в період з 19 вересня 2011 року до 19 вересня 2012 року мобільний телефон не використовувався, а в період з 19 вересня 2012 року до 02 березня 2013 року мобільний телефон експлуатувався за допомогою трьох сім-карт: з 19 вересня 2012 року до 26 грудня 2012 року сім-картою з номером НОМЕР_2 ; з 05 лютого 2013 року до 10 лютого 2013 року сім-картою з номером НОМЕР_3 ; з 06 лютого 2013 року до 02 березня 2013 року сім-картою з номером НОМЕР_4 ;

матеріали проведення негласних слідчих дій від 10.01.2013 року (т.2 а.с.211-213), згідно яких за відомостями УОТЗ ГУМВС України в Запорізькій області, радіоелектронний засіб IMEI НОМЕР_1 працював 26 грудня 2012 року з номером мобільного оператора НОМЕР_5 , значиться як ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 27 грудня 2012 року з номером мобільного оператора НОМЕР_6 , значиться як ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; також тимчасово працював 01 березня 2013 року в автомобілі ВАЗ-21063 д.н. НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_28 , за номером мобільного оператора НОМЕР_8 який належить ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

висновок судово-товарознавчої експертизи (т.1 а.с.101-102), згідно якого залишкова вартість викраденого мобільного телефону "NOKIA 5230" складає 1349 гривень;

протокол обшуку від 16 грудня 2011 року (т.1 а.с.126), проведеного згідно постанови судді від 14.12.2011 року (т.1 а.с.126), згідно якого під час обшуку за місцем проживання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у кв. АДРЕСА_3 останні добровільно видали співробітникам міліції газовий пістолет "AGENT" калібру 9 мм, кобуру, а також дозвіл на зберігання та носіння цієї зброї; суду також поданий протокол огляду цих предметів від 16 грудня 2011 року (т.1 а.с.130-133) та постанова від 19 грудня 2011 року про визнання цих предметів речовими доказами (т.1 а.с.172), судом проведено дослідження цих речових доказів у судовому засіданні відповідно до положень ст.357 КПК України;

протоколи пред`явлення предметів для впізнання від 17.12.2011 року (т.1 а.с.134, 135), згідно яких потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_12 вказали на газовий пістолет "AGENT", вилучений в обвинувачених під час обшуку 16.12.2011 року, як на той, що використовував ОСОБА_8 під час заволодіння мобільним телефоном.

Також у судовому засіданні за клопотанням прокурора були допитані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_27 , які відмовилися давати показання згідно положень ст.63 Конституції України, оскільки обвинувачені є їх близькими родичами. Допит свідка ОСОБА_29 , заявленої прокурором, виявився неможливим через невстановлення її місця фактичного перебування на момент судового розгляду. Допит свідка ОСОБА_30 , також заявлений прокурором, виявився неможливим через смерть цієї особи у 2015 році.

Під час судового розгляду прокурор заявляв клопотання про дослідження в якості доказів протоколів, складених під час досудового розслідування (т.4 а.с.32), щодо допитів (у т.ч. очних ставок) потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_30 , ОСОБА_14 , а також обвинувачених (підозрюваних) ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; суд відмовив у задоволенні цього клопотання, оскільки, згідно положень ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні були допитані в якості свідків працівники міліції, які виїздили на місце пригоди після отримання повідомлення про злочин ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 ; проте допит цих осіб виявився неінформативним, оскільки свідки зазначили, що не пам`ятають обставини події через її давність.

Аналізуючи досліджені докази, суд дійшов висновку, що сам факт заволодіння 19 вересня 2011 року обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 мобільним телефон потерпілого ОСОБА_4 дійсно мав місце, що підтверджено показаннями самого потерпілого, свідка ОСОБА_12 , а також матеріалами обшуку, проведеного за місцем проживання сина обвинувачених ОСОБА_14 , під час якого був виявлений та вилучений належний ОСОБА_4 мобільний телефон "NOKIA 5230". Зустрічних доказів, які б спростовували цю обставину, сторона захисту суду не надала.

Згідно ч.1 ст.187 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій).

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року "Про судову практику у справах про злочини проти власності", під нападом за ст.187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , може бути вчинений лише з корисливих мотивів мотиву незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та з корисливою метою збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний, причому зазначені мотив та мета повинні виникнути виключно до моменту нападу, і не пізніше.

Між тим, як вбачається з показань самого потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також власне змісту обвинувачення, сформульованого прокурором обвинувачені заволоділи мобільним телефоном ОСОБА_4 під час обопільного конфлікту (сварки), який тривав між потерпілими та обвинуваченими з приводу їх дій, які полягали у протиправному, на думку потерпілого, покосі соняшника без його згоди; при цьому метою заволодіння було зашкодити потерпілому зателефонувати у міліцію. Сам потерпілий ОСОБА_4 , даючи показання суду, цього не заперечував, послідовно пояснював, що конфлікт з потерпілими стався саме через покіс ними соняшника на спірній земельній ділянці, що під час цього конфлікту він дістав з кишені мобільний телефон, щоб дзвонити у міліцію, що обвинувачені, діючи саме в межах цього конфлікту, напали і стали вихоплювати у нього цей мобільний телефон, і своїми діями перешкодили телефонному повідомленню, внаслідок чого потерпілий був змушений поїхати до міліції на своєму автомобілі. Враховуючи обставини конфлікту, який стосувався саме взаємовідносин у господарській діяльності, і виник між обвинуваченими та потерпілим з приводу належності такої вагомої речі, як врожай з поля, суд вважає малоймовірною і сумнівною можливість того, що під час такого конфлікту в обох обвинувачених міг, незалежно один від одного, виникнути корисливий умисел на заволодіння такою річчю, як мобільний телефон; ці сумніви, згідно положень ч.4 ст.17 КПК України, тлумачаться на користь обвинувачених.

Тобто докази, досліджені судом, свідчать, що при заволодінні мобільним телефоном обвинувачені діяли з метою перешкодити зверненню потерпілого до правоохоронного органу з метою врегулювання конфлікту, який виник; при цьому жоден з доказів обвинувачення, досліджених судом, не містить відомостей про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заволоділи телефоном ОСОБА_4 саме з мотивів незаконного збагачення, і мали на меті збагатитися за рахунок цього телефону.

З показань потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_24 , протоколу обшуку від 02.03.2013 року за місцем проживання ОСОБА_14 , та матеріалів проведення негласних слідчих дій від 10.01.2013 року, вбачається, що після заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_7 не повернула його потерпілому, а цим телефоном користувалися члени її сім`ї до 02.03.2013 року. Враховуючи обставини заволодіння мобільним телефоном, суд вважає, що намір його привласнити виник у обвинувачених або кого-небудь з них вже після вчинення дій, спрямованих на заволодіння телефоном. У даному випадку мова може йти про незаконне привласнення телефону за відсутності ознак викрадення, тобто про дії, які не є кримінально караними, а можуть бути підставами для захисту порушеного права у цивільно-правовому порядку. Суд констатує, що за таких обставин відсутні підстави для перекваліфікації складу злочину на ст.193 КК України (незаконне привласнення особою знайденого чи такого, що випадково опинилося у неї, чужого майна), оскільки цією нормою закону встановлена кримінальна відповідальність виключно за дії, якщо їх предметом був скарб або майно, що має особливу історичну, наукову, художню чи культурну цінність. Крім того, у пред`явленому обвинуваченні відсутні дані щодо факту та обставин користування телефоном обвинуваченими чи іншими особами.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не здобуто і не надано достатніх переконливих доказів, що в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_7 наявний склад злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, чи іншого злочину, питання про кваліфікацію якого суд міг би вирішити під час судового розгляду в межах пред`явленого обвинувачення і без порушення права обвинувачених на захист.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

Цивільний позов у кримінальному провадженні залишений без розгляду згідно ухвали суду від 15.01.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

п р и с у д и в :

ОСОБА_9 визнати невинуватим та виправдати у пред?явленому обвинуваченні за ч.1 ст.187 КК України, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

ОСОБА_35 визнати невинуватою та виправдати у пред?явленому обвинуваченні за ч.1 ст.187 КК України, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Речові докази: газовий пістолет "AGENT" серії НОМЕР_9 , кобуру, а також прострочений дозвіл на зберігання та носіння зброї № НОМЕР_10 передати до Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції Головного управління Національної поліції Запорізької області; мобільний телефон "NOKIA 5230" IMEI НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_4 ; CD-диск з інформацією ПрАТ "МТС Україна" про вхідні та вихідні дзвінки з мобільного телефону "NOKIA 5230" залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченим та потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення обвинуваченим, їх захисникам, потерпілому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1

27.01.2020 року
ОСОБА_36

27.01.2020