ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4246/19 Номер провадження 11-кп/814/464/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст. 121 КК- Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

та обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001275 за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтави, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працюючий, без місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.08.1993 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 229-6 КК України ( в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 15.01.1997 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 102, ч. 2 ст. 229-6 КК України ( в редакції 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 19.01.2000 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 229-6 КК України( в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі; звільнений від відбуття покарання 24.06.2000 року на підставі ст. 4 ЗУ «Про амністію»;

- 05.06.2001 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 229-6 КК України( в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі;

- 24.03.2004 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 309, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 26.09.2005 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 18.05.2009 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 18.11.2010 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 311, ст. 70, ст. 71 КК України остаточно засуджений до 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;

- 17.02.2011 року Київським районним судом м. Полтава за ч.2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;

- 05.11.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 309 ч. 2, 311 ч. 1, 70 ч. 1, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; звільнений 02.11.2017 року по відбуттю строку покарання,-

визнаний винуватим та засуджено за ч.1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання, з іспитовим строк на 3 роки, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь Управління охорони здоров`я Виконавчого комітету Полтавської міської ради матеріальну шкоду в розмірі 6 687 грн.78 коп..

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 628 грн. 04 коп..

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що він 25.05.2019 року близько 12 год. 30 хв., перебуваючи неподалік центрального входу до території Полтавської державної аграрної академії, за адресою: м. Полтава, вул. Сковороди, 1/3, в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс потерпілому ОСОБА_7 , розкладним ножем, який тримав у правій руці, один удар в ділянку тулубу зліва, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-ріжучого поранення черевної стінки з пошкодженням тонкого та товстого кишковика та брижової артерії, внутрішньочеревної кровотечі, які, згідно висновку експерта №535 від 15.07.2019 року, за ознакою небезпеки для життя кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Після цього ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та постановити новий вирок, засудивши Ковтуна за ч.1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишити без зміни.

В обгрунтування апеляційних вимог вказує, що суд при призначенні покарання урахував обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме повне визнання своєї вини та цивільного позову, розкаяння у скоєному, вибачення перед потерпілим, соціальну адаптованість, наявність тяжкої хвороби, на підставі чого зробив висновок, що ОСОБА_9 не є агресивним та конфліктним.

Разом з тим, судом не враховано, що ОСОБА_9 10 разів притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, в тому числі пов`язаних з їх збутом, а також таємних викрадень чужого майна, за один з яких суд на підставі ст. 75 КК України звільняв від відбування покарання з випробуванням, однак це не привело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки після закінчення іспитового строку він знову скоїв умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.

Також апелянт зазначає, що посилання суду на визнання ОСОБА_9 своєї вини є сумнівними, оскільки останній неодноразово повідомляв, що знаходився в стані необхідної оборони, також є сумнівним посилання у вироку на те, що ОСОБА_9 вибачився перед потерпілим, оскільки ОСОБА_7 у судовому засіданні неодноразово повідомляв, що обвинувачений не просив у нього вибачення та не примирився з ним, витрати на лікування не відшкодовував, наполягав на застосуванні реальної міри покарання щодо обвинуваченого. Також вказує, що посилання на стан здоров`я є неконкретизованим, без належного підтвердження таких відомостей, також не знаходить свого підтвердження посилання суду на соціальну адаптованість ОСОБА_9 , оскільки він є наркозалежною особою, ніде не працює та веде антисуспільний спосіб життя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати вирок суду постановивши новий та призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі, думку потерпілого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які вважають апеляційну скаргу безпідставною, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст. 121 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

За змістом ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні ОСОБА_9 міри покарання суд першої інстанції врахувавши обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; наявність тяжкої хвороби, яка потребує постійного лікування, та обставину, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочинів, а крім того взяв до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_9 вину свою визнав повністю, щиро шкодує про вчинене кримінальне правопорушення, просить вибачення у потерпілого, цивільний позов прокурора визнав повністю, соціально адаптований, а також врахувавши думку потерпілого ОСОБА_7 про призначення покарання для обвинуваченого на розсуд суду, прийшов до переконання про можливість призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 121 КК України із застосуванням положень ст. 75 КК України та встановлення іспитового строку.

Однак, з наведеними висновками суду першої інстанції щодо призначення покарання за ч.1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 75 КК України колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування з випробуванням.

З матеріалів провадження та вироку вбачається, що при призначенні покарання ОСОБА_9 суд залишив поза увагою ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, не врахував те, що ОСОБА_9 був неодноразово судимий, а саме 10 разів, в тому числі за тяжкі умисні злочини, за один з яких раніше уже був звільнений судом на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, однак, після закінчення іспитового строку знову вчинив злочин, не прийняв до уваги те, що ОСОБА_9 є наркозалежним та не працює, що не свідчить про його соціальну адаптованість.

Крім того, вказавши на наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину, суд першої інстанції не врахував, що протягом досудового і судового слідства ОСОБА_9 намагався спростувати доводи сторони обвинувачення щодо винуватості в інкримінованому йому тяжкому кримінальному правопорушенні, зазначаючи, що перебував в стані необхідної оборони.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного посилання у вироку суду на наявність тяжких захворювань в обвинуваченого ОСОБА_9 , то вони спростовуються матеріалами справи, а саме випискою з Полтавського обласного центру профілактики ВІЛ-інфекції та боротьби зі снідом, згідно якої ОСОБА_9 має діагноз - Клінінчна стадія ІV Дисемінова інфекція, яка спричинена нетуберкульозними мікобактеріями, хронічний вірусний гепатит С. ( а.с. 217).

За таких обставин колегії суддів, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без відбування покарання, у звязку з чим апеляційна скарга прокурора в частині безпідставного застосування судом стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 положень ст. ст.75, 76 КК України підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За наведених вище обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду в частині призначення покарання ОСОБА_9 та постановити новий вирок.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 виду покарання суд першої інстанції, врахувавши протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_7 , тяжкий стан здоров`я обвинуваченого, визнання цивільного позову в повному обсязі, але не його добровільне відшкодування, прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 121 КК України.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора в частині призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років не підлягає до задоволення.

Разом з тим, колегія суддів оцінюючи всі вищенаведені обставини справи та дані про особу ОСОБА_9 , приходить до висновку про неможливість виправлення ОСОБА_9 без відбування ним призначеного судом покарання, у звязку з чим в цій частині апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

У зв`язку з призначенням покарання пов`язаного з позбавленням волі колегія суддів вважає за необхідне взяти ОСОБА_9 під варту в залі суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5/п`яти/ років позбавлення волі.

У зв`язку з набранням вироку законної сили ОСОБА_9 взяти під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з 18 травня 2020 року.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженому в той же строк з моменту отримання копії вироку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_11 .Рябішин.