ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/123/20 Справа № 694/85/18 Категорія: ст.466 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів а участю: секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року про відмову у задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Черкаського обласного суду від 30 березня 2001 року,

в с т а н о в и л а :

Захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_8 звернувся із заявою до Звенигородського районного суду Черкаської області про перегляд вироку Черкаського обласного суду від 30 березня 2001 року за нововиявленими обставинами.

Свою заяву мотивував тим, що попереднє слідство та судовий розгляд кримінальної справи ( в редакції Кримінального кодексу в редакції 1960 року) у відношенні ОСОБА_8 був неповним, з порушенням КПК України що і призвело до визнання винним ОСОБА_8 в скоєні злочину, який він не вчиняв.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про перегляд за ново виявленими обставинами судового рішення відмовлено. Суд мотивував своє рішення тим, що відсутні підстави для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, оскільки обставини про які вказує захисник ОСОБА_7 існували на момент розгляду справи і їм надана належна юридична оцінка Черкаським обласним та Верховним судом України.

В апеляційній скарзі зі змінами, засуджений ОСОБА_9 порушує питання про скасування вищевказаної ухвали та просить постановити нову ухвалу, якою зупинити виконання вироку Черкаського обласного суду від 30 березня 2001 року у справі №1-30/01 до закінчення перегляду цього вироку за нововиявленими обставинами та звільнити засудженого ОСОБА_9 з-під варти. За наслідками апеляційного розгляду ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.07.2019 року скасувати повністю. Призначити новий судовий розгляд заяви в суді першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при винесенні вироку Черкаський обласний суд помилково вважав, що поліетиленовий пакет в якому містилися закривавлені предмети, зокрема металевий молот, визнаний знаряддям злочину, був єдиним пакетом і який колегією суддів був досліджений, як речовий доказ. Даний пакет містив сліди бурого кольору, був підданий дактилоскопічному та імунологічному дослідженням, яким було виявлено слід нігтевої фаланги вказівного пальця правої руки ОСОБА_9 . Однак, у 2017 році при ретельному дослідженні захисником ОСОБА_7 матеріалів даної кримінальної справи було виявлено, що пакет на якому був виявлений слід пальця Ковальського, є невідомим об`єктом, який ніколи не був речовим доказом у справі, ніким, ніде не вилучався і зник відразу після дактилоскопічного дослідження. Таким чином відповідно до протоколу виїмки від 28.10.2000 року та огляду речових доказів від 01 листопада 2000 року, а також постанови про приєднання доказів від 01.11.2000 року був вилучений лише один пакет розміром 39х46 см, який зазначається у імунологічній експертизі №223. Даний пакет був долучений до справи, як речовий доказ був упакований та опечатаний слідчим, який зберігався в прокуратурі м.Черкаси. Однак згідно з висновками дактилоскопічної експертизи № 114 був наданий поліетиленовий пакет розміром 360х557. За висновком криміналістичної експертизи №114 пакет розміром 360х557 був доставлений без упаковки та не опечатаний, де на ньому було виявлено слід пальця Ковальського. Крім того, в своїй заяві захисник зазначив про недопустимість трьох явок з повинною, відібраних у Ковальського за відсутності захисника, при цьому навівши практику ЄСПЛ, яка визначає, що використання таких доказів для засудження призводить несправедливості провадження в цілому. Про таку практику не було відомо ні засудженому ОСОБА_9 , ні колегії Черкаського обласного суду під час постановлення вироку. Також, районним судом проігноровано й інші важливі доводи заяви, які підтверджуються доказами та свідчать про обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення. Крім іншого зазначає, що інкримінований ОСОБА_9 злочин, був вчинений у жовтні 2000 року. Отже, з часу вчинення злочину минуло вже більше 19 років. Відтак, навіть у разі повторного визнання ОСОБА_9 винним у цьому злочині, відповідно до наведених положень ст..48 КК України 1960 року та правової позиції Верховного Суду України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, йому не може призначатися довічне позбавлення волі, а лише щонайбільше 15-річне ув`язнення, як максимальне строкове покарання, передбачене ст.93 КК України 1960 року. Вважає, що подальше його утримання під вартою є необґрунтованим, до того ж кримінальне провадження, тривалістю якого вже у 12 разів перевищує розумні строки, продовжуватиметься і надалі у новому розгляді в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали заяви та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. При цьому зазначена норма закону містить вичерпний перелік таких обставин, зокрема:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

3) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно п.4, п.5, ч.2 ст.462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі суду та особі, яка звертається ії заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що вироком Черкаського обласного суду від 30 березня 2001 року ОСОБА_8 визнано винним за злочин, передбачений ст. 93 п.п. «а», «г» КК України, і призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього індивідуального майна, на підставі ст. 43 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 остаточно визначено до відбуття - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього індивідуального майна в тюрмі з суворим видом режиму.

Ухвалою Верховного Суду України від 05 червня 2001 року вирок Черкаського обласного суду від 30 березня 2001 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Колегія суддів вважає, що доводи засудженого та його захисника про наявність обставин, які є нововиявленими не заслуговують на увагу.

Явки з повинною та інші доводи, які на думку засудженого та його захисника не були відомі ні засудженому ОСОБА_9 , ні суду під час постановлення вироку, є безпідставними, які спростовуються матеріалами справи.

Вказані обставини зазначені в апеляційній скарзі та в заяві, були предметом розгляду та перевірки Верховним Судом України, який до речі поставив крапку в розгляді даної кримінальної справи, перевіривши докази покладені в основу обвинувачення ОСОБА_9 , крім іншого залишивши судове рішення Черкаського обласного суду без змін. Всі процесуальні документи, а також і експертизи були зібрані у відповідності вимог кримінального процесуального закону, з дотриманням прав учасників кримінальної справи, а тому підстав для визнання доказів недопустимими у колегії суддів Черкаського обласного суду та ВС України немає.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Праведная проти Росії » (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28. та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960, п . 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з ново виявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Обставини про які вказує засуджений та його захисник, на думку колегії суддів не є нововиявленими та не можуть бути підставами для здійснення провадження за нововиявленими обставинами, оскільки вони стосуються з незгодою проведення досудового розслідування, а тому могли бути підставою для касаційного розгляду.

Колегія суддів вважає, що не можуть вважатися нововиявленими обставинами, обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

Вказане узгоджується з висновками, зазначеними у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі "Праведная проти Росії", заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 06.12.2005 року у справі "Попов проти Молдови" № 2, заява № 19960/04, п. 46) відповідно до яких, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду, та рішенні у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04. 9 червня 2011р. п.43, згідно якого сторони не мають ставити питання про перегляд рішення, яке набрало законної сили, лише з метою досягнути нового слухання справи.

Крім того, положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та п.40 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов пороти України» від 03.04.2008. визначено, що право, справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.

Доводи засудженого ОСОБА_9 зазначені в заяві, щодо необхідності перегляду вироку Черкаського обласного суду від 30 березня 2001 року за нововиявленими обставинами зводяться до незгоди з проведенням досудового слідства, яке проведено однобічно, неповно та судового розгляду не можуть в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України вважатися нововиявленими обставинами.

Крім того, згідно рішення Верховного Суд України від від 05 червня 2001 року жодних порушень норм КПК судом касаційної інстанції не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 в якій він порушує питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, а її доводи фактично зводяться до скасування вироку суду з метою досягнути нового слухання справи, з постановленням іншого результату по даній справі, а тому суд першої інстанції вірно встановив відсутність передбачених КПК України підстав для перегляду вироку Черкаського обласного суду від 30 березня 2001 року за нововиявленими обставинами, тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

За таких обставин, ухвала районного суду від 04 липня 2019 року є законною та обґрунтованою, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування рішення суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, колегією суддів не встановлено, в зв`язку з чим апеляційна скарга засудженого ОСОБА_9 до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 405, 407, 459, 466, 467 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу зі змінами засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий - суддя -

Судді -