Єдиний унікальний № 243/2718/20
Провадження № 1-кп/243/546/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 від 21.02.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.11.2013 року у цивільній справі № 243/10261/13-ц (провадження № 2/243/3767/2013) та на підставі виконавчого листа № 2/243/3767/2012, виданого 24.12.2013 року, ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.10.2013 року та до досягнення дитиною повноліття.
Будучи обізнаним про необхідність сплачувати аліменти та маючи умисел на ухилення від їх сплати, ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, ОСОБА_4 не сплачував аліменти, порушуючи ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких всі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, та що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, ОСОБА_4 у період виникнення заборгованості зі сплати аліментів заходів по працевлаштуванню не вживав, протягом тривалого часу офіційно не працевлаштовувався, до Слов`янського міського центру зайнятості не звертався, в повному обсязі гроші на утримання дитини не сплачував, будь-якої іншої допомоги своєму неповнолітньому сину не надавав. Та не дивлячись на те, що ОСОБА_4 попереджався Слов`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, рішення суду не виконував, таким чином, умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з 19.09.2018 року по 13.03.2020 року в сумі 33598,40 грн., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.
Всудовому засіданні обвинувачений свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю, пояснив, що дійсно має заборгованість по сплаті аліментів на утримання своєї дитини та не вживав заходів для її усунення. Обмежень для працевлаштування за станом здоров`я ОСОБА_4 не має, у Центрі зайнятості на обліку не перебуває. Державний виконавець попереджав його про настання кримінальної відповідальності у разі несплати аліментів. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернулася до суду із заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без її участі. Претензій до обвинуваченого не має, не наполягає на суворій мірі покарання.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Заявою потерпілої про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за злісне ухилення від сплати аліментів.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_4 є його батьком.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25.11.2013 року по справі № 243/10261/13-ц, яким з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.10.2013 року та до повноліття дитини.

Виконавчим листом № 2/243/3767/2012, виданим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 24.12.2013 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 25.10.2013 року.

19.09.2018 року державним виконавцем Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/243/3767/2012, виданого 24.12.2013 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки-розрахунку від 12.03.2020 року № 57255892, станом на 12.03.2020 року розмір заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів становить 33598,40 гривень, заборгованість утворилась у період з 19.09.2018 року по 13.03.2020 року.

Факт ухилення обвинуваченого від сплати аліментів підтверджується також підпискою ОСОБА_4 про зобов`язання працевлаштуватися від 19.12.2019 року, довідкою Слов`янського МЦЗ від 25.02.2020 року № 542/01-20/2020, відповідно до якої обвинувачений за сприянням у працевлаштуванні до Слов`янського міського центру зайнятості не звертався, на обліку безробітних не перебуває.

Суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, а саме - покази потерпілої, свідків стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Одночасно усудовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно погоджується на відмову у дослідженні показань свідків щодо обставин, які ними не оспорюються. Суд роз`яснив обвинуваченому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він, його захисник, потерпіла і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані вище докази перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого повністю доведена, а вчинене обвинуваченим вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченого, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Також судом враховуються конкретні обставини, час місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, відношення потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання для обвинуваченого.

При призначенні покарання суд враховує обставини, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, характеризується з посередньої сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт, але суд вважає за можливе не призначати максимальний розмір даного виду покарання, передбачений санкцією статті.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту реального виконання ним покарання у виді громадських робіт.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України, не обирався та не застосовувався.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок ухвалено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1