Номер провадження: 11-кп/813/1600/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0007556 від 26.09.2016 року, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, непрацюючого, неодруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 27.07.2020 року.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки, 28.02.2020 року о 12:00 годині в залі Приморського районного суду м. Одеси №131 обвинуваченим ОСОБА_7 були вчинені дії, які призвели до евакуації співробітників Приморського районного суду м. Одеси, та порушили нормальний стан роботи суду.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року.

Доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не були дотримані вимоги ст. 49 та 53 КПК України, що потягло за собою порушення права ОСОБА_7 на захист, передбачене ст. 20 КПК України, оскільки його захист в судовому засіданні суду здійснював адвокат ОСОБА_9 , який відповідно до укладеної угоди на час розгляду питання щодо продовження запобіжного заходу був неповноважним захисником.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання прийняття апеляційної скарги на судове рішення, постановлене в підготовчому судовому засіданні про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого, апеляційний суд враховує рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Отже, зазначеним рішенням Конституційний Суд України визнав, що необхідність продовження строку тримання під вартою повинна бути предметом дослідження не тільки суду, який розглядає справу по суті, а перевірити таке рішення суду першої інстанції може й апеляційна інстанція.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до частини 3 цієї ж статті КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги, в якій обвинувачений лише звертає увагу на порушення судом першої інстанції його права на захист під час продовження йому строку тримання під вартою, апеляційний суд переглядає оскаржувану ухвалу суду лише в цій частині.

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, районний суд дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 183, 332 КПК України, якими регламентовано порядок вирішення питання застосування запобіжних заходів, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 20 КПК України забезпечення права на захист полягає в тому числі і в праві обвинуваченого користуватися правовою допомогою захисника.

Згідно вимог ч. 2 та ч. 3 ст.20 КПК України суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Частиною 1 ст. 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 КПК України участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який за класифікацією відноситься до категорії особливо тяжкого, у зв`язку з чим участь захисника у даному кримінальному провадженні є обов`язковою.

Апеляційний судом встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_9 укладено договір про надання правової допомоги, який діяв до 31.12.2019 року. При цьому, як вбачається з наданої обвинуваченим копії договору та підтверджено ним в апеляційному суді, зазначений договір не містить положень про автоматичну пролонгацію вказаного Договору.

Відповідно до журналу та аудіозапису судового засідання від 28.05.2020 року, обвинувачений у суді першої інстанції зазначив про можливість вирішення питання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою в даному судовому засіданні за участю адвоката ОСОБА_9 та просив суд на наступне судове засідання призначити йому іншого захисника (а.п. 51).

В подальшому під час судового засідання, обвинувачений підтримав позицію захисника ОСОБА_9 щодо розгляду питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

Викладене свідчить, що обвинувачений погодився на захист його інтересів у даному судовому засіданні адвокатом ОСОБА_9 .

Надалі суд першої інстанції, продовживши обвинуваченому строк тримання під вартою, задовольнив клопотання ОСОБА_7 про відмову від захисника та приймаючи до уваги, що участь захисника у даному кримінальному провадженні є обов`язковою, ухвалив призначити йому захисника з центру безоплатної вторинної правової допомоги, що також підтверджується журналом та аудіозаписом судового засідання (а.п. 52-53).

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що судом постановлено ухвалу з дотримання вимог чинного кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим вважає доводи обвинуваченого про порушення його права на захист необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

На думку апеляційного суду, з урахуванням того, що ОСОБА_7 погодився на проведення судового засідання за участю адвоката ОСОБА_9 , а адвокат не відмовився від виконання своїх обов`язків, посилання обвинуваченого на закінчення на час проведення судового засідання 28.05.2020 року дії договору про надання правової допомоги, є надуманими та безпідставними, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що дії суду першої інстанції відповідають нормам закону та в даному випадку не порушували право обвинуваченого на захист.

Інших доводів обвинуваченим в апеляційній скарзі наведено не було та в судовому засіданні апеляційного суду не зазначено.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи.

Будь яких процесуальних порушень з боку суду, в тому числі і порушення права на захист обвинуваченого, які б свідчили про безумовне скасування оскаржуваної ухвали стороною захисту не наведено.

Разом з тим апеляційний суд вважає необхідним звернути увагу суду на дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України, під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , з урахуванням пояснень сторони захисту та прокурора, які вказали на тривалість розгляду справи, яка в тому числі пов`язана зі зміною складу суду та необхідністю заміни захисника обвинуваченому, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений тримається під вартою більш ніж 3 роки, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.

При цьому, апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0007556 від 26.09.2016 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченогоу вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4