ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-кп/818/276/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.307 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого на вирок Київського районного суду м.Харкова від 25.04.2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 25.04.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, освіта середня, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком чинності залишено тримання під вартою у Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27».

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 09.10.2018 року.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи в сумі 4429 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

Вищевказаним вироком встановлено, що 11.09.2018 року близько 18 год. 35 хв., ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні ТРЦ «Дафі» за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 9, залишив на тимчасове зберігання в обраному ним місці - в камері схову №43 супермаркету «Фоззі» ХФ ТОВ «Експансія», належну йому сумку з особливо небезпечними наркотичними засобами та психотропними речовинами у великих розмірах, а саме: особливо небезпечний наркотичний засіб - «Канабіс», який знаходився в 12 згортках та психотропну речовину - «Амфетамін», яка знаходилась в 17 згортках.

Після чого, 14.09.2018 року близько 14 год. 45 хв. ОСОБА_7 повернувся до приміщення супермаркету «Фоззі» ХФ ТОВ «Експансія» в ТРЦ «Дафі» за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 9, де, продовжуючи реалізовувати умисел направлений на незаконне зберігання вищевказаних особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою подальшого збуту, усвідомлюючи наявність в належній йому сумці особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, отримав належну йому вищевказану сумку, тримаючи її при собі, чим продовжив незаконно зберігати при собі, приховуючи в особистих речах - сумці особливо небезпечний наркотичний засіб - «Канабіс» в 12 згортках та психотропну речовину «Амфетамін» в 17 згортках, з метою подальшого збуту.

Злочинна діяльність ОСОБА_7 була припинена співробітниками Національної поліції України, які 14.09.2018, у період часу з 13 год. 50 хв. по 15 год. 39 хв. в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 326 б, виявили та вилучили у ОСОБА_7 вищевказані 12 згортків заповнених речовиною, яка відповідно до висновку судової експертизи №2449 від 26.09.2018 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою в перерахунку на суху речовину 11,3435 грам та 17 згортків заповнених речовиною, яка відповідно до висновку судової експертизи №2451 від 26.09.2018 року містить у своєму складі психотропну речовину - амфетамін, загальною масою в перерахунку на масу речовини 4,5952 грам, які ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді незаконного зберігання з метою збуту, шляхом розміщення у загальнодоступних місцях (розкладання закладок), особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, бажаючи цього, незаконно зберігав за вищевказаних обставин в обраному ним місці та при собі, приховуючи в особистих речах, з метою подальшого збуту (т.2 а.с. 52-57).

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту психотропних речовин у великих розмірах та особливо небезпечних наркотичних засобів.

Ви моги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, узгоджену з обвинуваченим, в якій просить змінити вирок районного суду у зв`язку з суворістю покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тому вважає за можливе застосувати положення статей 69, 75 КК України й призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі (т.2 а.с. 70-72).

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі врахував обставини скоєного правопорушення, особу винного, який добровільно видав співробітникам поліції, наркотичні та психотропні речовини, що знаходилися при ньому під час затримання, а також, виявляючи щире каяття й добровільно відмовившись від продовження здійснення злочинної діяльності, повідомив правоохоронні органи про місця розташування інших пакунків з наркотичними та психотропними речовинами.

Крім того, ОСОБА_7 повідомив правоохоронні органи про джерело придбання наркотичних засобів, надав контактну інформацію, виклав схеми та засоби вчинення злочинної діяльності цілої групи осіб, що займаються протиправною діяльністю, чим, на думку апелянта, істотно знизив ступінь тяжкості вчиненого злочину.

На дане рішення подана апеляційна скарга прокурором, за якою відкрито апеляційне провадження, та від якої в подальшому він відмовився.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 підтримав подану захисником ОСОБА_9 апеляційну скаргу, узгоджену з обвинуваченим ОСОБА_7 , й пояснив, що правова кваліфікація дій обвинуваченого та доведеність його вини не оскаржується. Проте вважає, що під час призначення покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував дії ОСОБА_7 в проміжок часу після розкладення «закладок» з психотропними та наркотичними речовинами до моменту його затримання працівниками правоохоронних органів, який не повідомив оператора про виконану роботу, що свідчить про його відмову від доведення злочинного наміру до кінця й в результаті цього не настали суспільно-небезпечні наслідки. Крім того, суд, призначаючи покарання, не в повній мірі врахував наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який має молодий вік, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. На думку захисника, є достатні підставі для застосування положень ст. 69, 75 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 й просив її задовольнити. Вину у скоєному визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, запевняв, що зробив для себе відповідні висновки, просив пом`якшити призначене покарання.

Прокурор заперечував проти апеляційних вимог захисника обвинуваченого, просив залишити їх без задоволення, вказавши, що вирок суду першої інстанції є цілком законним й обґрунтованим. Покарання має на меті не лише кару винної особи, а й попередження вчинення злочинів іншими особами. Діяння, вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 , відноситься до тяжких злочинів. Наголосив, що державна політика спрямована на боротьбу із злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналів судового засідання (т.1 а.с. 63, 231-233), фактичні обставини кримінальних правопорушень ніким не оспорювалися, проте за клопотанням прокурора, проведено повне дослідження матеріалів кримінального провадження. Встановлені судом фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України учасниками провадження не оспорюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок щодо ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги, а саме в частині правильності призначення покарання.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Однак, районний суд при винесенні вироку, зазначених вимог закону, дотримався не в повній мірі.

Так, судом першої інстанції при призначенні покарання враховані ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше не судимий, не працює та на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, відношення обвинуваченого до вчиненого, та наслідки вчиненого злочину, мотив, мета та спосіб вчинення злочинного діяння, визначене законом покарання за вчинене протиправне діяння.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 районний суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно застосувати покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника, що призначене покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі правопорушника з огляду на дії обвинуваченого ОСОБА_7 до його викриття й затримання, а також з урахуванням його позиції під час досудового та судового слідства.

Так, в оскаржуваному вироку зазначено, що ОСОБА_7 на стадії досудового слідства надав допомогу правоохоронному органу у повідомлені про ще один епізод вчинення злочину.

Районний суд формально зазначив дану обставину, однак не врахував її як таку, що пом`якшує покарання та не вмотивував такого рішення.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 добровільно вказав працівникам поліції місцезнаходження наркотичних засобів, які він мав забрати від представника інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для подальшого розповсюдження, і про яке працівникам правоохоронних органів раніше відомо не було (т. 1 а.с. 82).

Відповідно до рапорту ст. слідчого Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , 14.09.2018 року в ході огляду, вказаного ОСОБА_7 , місця за адресою: АДРЕСА_3 , були вилучені наркотичні засоби в кількості 20 полімерних пакетиків (т.1 а.с.213).

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що добровільне повідомлення про місце знаходження наркотичних речовин, про які не було відомо працівникам поліції, є обставиною, яка пом`якшує покарання та її слід враховувати при призначенні покарання ОСОБА_11 , оскільки такими діями він усунув заподіяння шкоди: небезпечні наслідки для суспільства не настали і шкода суспільству заподіяна не була.

Крім того, районним судом не дано належної оцінки діям ОСОБА_7 , який в проміжок часу після розкладення «закладок» з психотропними та наркотичними речовинами до моменту його затримання працівниками правоохоронних органів, не повідомив оператора про виконану роботу, що свідчить про його відмову від доведення злочинного наміру до кінця й в результаті цього не настали суспільно-небезпечні наслідки.

Стаття 66 КК України містить перелік обставин, які пом`якшують покарання, при цьому даний перелік не є вичерпним і, при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини.

Колегія суддів, визнає відмову ОСОБА_7 від доведення злочинного наміру до кінця обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ч.2 ст. 66 КК України.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується частково з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам кримінального правопорушення, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, надавав викривальні покази як щодо себе, так і інших осіб задіяних у злочинній діяльності, пов`язаній з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, жалкує про вчинення, негативно оцінив злочин; особу обвинуваченого: його молодий вік, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем навчання позитивно, має постійне місце проживання; наявність декількох пом`якшуючих обставин (в тому числі й тих, що врахував районний суд) щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відмова від доведення злочинного наміру до кінця, добровільне повідомлення про інший епізод злочину, який раніше не був відомий працівникам правоохоронних органів, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів вважає можливим застосувати щодо ОСОБА_7 положення ст. 69 КК України й призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 307 КК України, що буде достатність для його виправлення і попередження нових злочинів.

Разом з тим, з урахуванням обставин вчиненого злочину, його тяжкості, зважаючи на те, що злочини, які пов`язані зі збутом наркотичних засобів та відповідальність за які передбачена ст. 307 КК України, є злочинами підвищеної небезпеки, незаконна реалізація вказаних наркотичних засобів перш за все порушує встановлений законодавством порядок їх обігу, внаслідок якого задовольняється незаконний попит на наркотики. Така діяльність є джерелом незаконних коштів і одночасно джерелом розповсюдження наркотиків серед різних верств населення, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком.

У зв`язку з викладеним, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги захисника, а вирок районного суду стосовно ОСОБА_7 підлягає зміні в частині пом`якшення призначеного покарання.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 408, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 25.04.2019 року по справі щодо ОСОБА_7 , змінити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - задовольнити частково.

Із застосуванням положень ст. 69 КК України, пом`якшити покарання призначене ОСОБА_7 за цим вироком за ч.2 ст. 307 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4