КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_3.,

суддів - ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

секретаря - ОСОБА_6.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7.,

адвоката, який діє в

інтересах заявника - ОСОБА_8.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_8., на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000588 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

03 лютого 2020 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10., погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9., про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000588 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме: на автомобіль марки "BMW", державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року клопотання задоволено та накладено арешт на вищевказане майно.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що накладення арешту необхідно з метою збереження майна як речового доказу, та яке містить відомості, що можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На ухвалу слідчого судді адвокат, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_8., подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її необґрунтованою та такою, що прийнята без дотримання норм кримінального процесуального законодавства України. Зазначає, що в ухвалі не вказано які конкретні відомості, сліди виявлені під час обшуку транспортного засобу, а також яким чином транспортний засіб міг бути використаний як знаряддя вчинення злочину, тобто не наведено доказів, що дане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України. Звертає увагу, що ОСОБА_1., який був пасажиром в транспортному засобі, самостійно повідомив працівникам правоохоронних органів про наявність у нього предмета схожого на гранату та те, що власнику майна - ОСОБА_2. не було відомо про такі обставини, а останній його підвозив. При цьому ОСОБА_2. підозра у вчиненні кримінального правопорушення не пред'явлена.

Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 05 лютого 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;

- адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_8.,, який підтримав свою апеляційну скаргу;

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання та ухвали слідчого судді, Слідчим відділом Дарницького УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000588 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за обставинами якого органом досудового розслідування встановлено, що 28.01.2020 року близько 23:20 год. на проїжджій частині навпроти будинку №2-А по вул. Пчілки в м. Києві працівниками ППОП №1 ГУНП у місті Києві зупинено автомобіль марки "BMW", державний номерний знак НОМЕР_1, за кермом якого знаходився ОСОБА_2 а на пасажирському сидінні - ОСОБА_1, у якого під час особистого обшуку виявлено та вилучено предмет, схожий на гранату.

В подальшому слідчим, вилучено автомобіль марки "BMW", державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2., оскільки наявні дані, які вказують на те, що автомобіль марки "BMW", державний номерний знак НОМЕР_1, використовувався як знаряддя вчинення злочину, зокрема для зберігання боєприпасів, оскільки знаряддями вчинення злочину виступають ті предмети, використовуючи які особа вчиняє фізичний вплив на матеріальні об'єкти (транспортні засоби, вогнепальна і холодна зброя, технічне устаткування).

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1. не є особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, зокрема не надано доказів, що накладення арешту на автомобіль, який належить ОСОБА_2., порушує права заявника ОСОБА_1

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об'єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на транспортний засіб, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_8., слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року, необхідно залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_8., залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000588 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме: на автомобіль марки "BMW", державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5