КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/2688/2020 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року,
за участю:
представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 .
Накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000605 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України, вилученого під час обшуку автомобіля «VolkswagenJetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 та який перебуває у користуванні ОСОБА_10 , а саме: технічний паспорт на автомобіль «VolkswagenJetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України ОСОБА_10 ; код платника податків ОСОБА_10 ; ключ від автомобіля «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; вісім сім-карток оператора мобільного зв`язку «Київстар», поліетиленові сейф-пакети, запаковані у пакети № ЕХР 0176639, № ЕХР 0176614; автомобіль «VolkswagenJetta» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити частково клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києва ОСОБА_8 , про накладення арешту на вилучене під час обшуку у кримінальному провадженні № 0000605 майно, а саме автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі та технічний паспорт на останній, 8 сім-карт «Київстар», пусті прозорі поліетиленові пакети, документи на ім`я ОСОБА_10 . Накласти арешт на 8 сім-карт «Київстар», пусті прозорі поліетиленові пакети, документи на ім`я ОСОБА_10 .
Відмовити в накладенні арешту на автомобіль «VolkswagenJetta», д.н.з. НОМЕР_1 , ключі та технічний паспорт на останній.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала в частині накладення арешту на автомобіль та документи на нього, є необґрунтованою та не вмотивованою, та такою що суперечить вимогам чинного кримінального процесуального законодавства України.
Також апелянт зазначає, що обґрунтування та мотивація накладення арешту на автомобіль 3-ї особи саме як речовий доказ як в клопотанні слідчого так і в ухвалі, взагалі відсутні, як факт в розумінні вимог ст. 370 КПК України.
Крім того апелянт зазначає, що до критеріїв речових доказів слідчий суддя віднесла дані, які на її думку свідчать, що автомобіль, документи на нього та ключ від нього містять сліди злочинів на собі. При цьому, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали відсутні будь-які дані про які саме сліди іде мова, їх опис, деталізація та будь-яка інша інформація, яка б характеризувала їх.
Також апелянт звертає увагу на те, що поза увагою слідчого судді залишився факт того, що указаний автомобіль не належить підозрюваному, а належить ОСОБА_6 у якої відсутній статус у вказаному провадженні.
Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, СУ ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000605 від 07.06.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України.
21.04.2020 року в період часу з 08.45 год. до 09.10 год. на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_11 , слідчий СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_12 , який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні, провів обшук автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , який перебуває у користуванні ОСОБА_10 .

В ході проведення обшуку автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , який перебуває у користуванні ОСОБА_10 , виявлено та вилучено речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме:

- Технічний паспорт на автомобіль «VolkswagenJetta», д.н.з. НОМЕР_1
- Паспорт громадянина України ОСОБА_10
- Код платника податків ОСОБА_10
- Ключ від автомобіля «VolkswagenJetta», д.н.з. НОМЕР_1
- Вісім сім карток оператора мобільного зв`язку «Київстар»
- Поліетиленові сейф пакети
- Автомобіль «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1

22.04.2020 постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві капітана поліції ОСОБА_13 у даному кримінальному провадженні вищезазначене майно визнано як речові докази.
24.04.2020 поштовим відправленням старший слідчий СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000605 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України, яке вилучено під час обшуку автомобіля «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 та який перебуває у користуванні ОСОБА_10 , а саме: технічний паспорт на автомобіль «VolkswagenJetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України ОСОБА_10 ; код платника податків ОСОБА_10 ; ключ від автомобіля «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; вісім сім-карток оператора мобільного зв`язку «Київстар», поліетиленові сейф-пакети, запаковані у пакети № ЕХР 0176639, № ЕХР 0176614; автомобіль «VolkswagenJetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , яке отримано судом 28.04.2020.
04.05.2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено.
Оскільки дана ухвала оскаржена тільки в частині накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , технічний паспорт на автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданої апеляційної скарги, а щодо іншого майна на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно, колегією суддів не вирішується.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому були, вислухані пояснення власника майна та слідчого, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Задовольняючи дане клопотання слідчий суддя зазначив, що існують достатні підстави вважати, що майно вилучене під час обшуку автомобіля «VolkswagenJetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 та який перебуває у користуванні ОСОБА_10 , а саме: технічний паспорт на автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , мають ознаки доказів у кримінальному провадженні №0000605, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та відповідають критеріям ст. 98 країни.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Разом з цим, слідчим суддею не дотримано вимоги ч.4 ст. 173 КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах третіх осіб, та не обґрунтував необхідність накладення арешту на технічний паспорт на автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля «VolkswagenJetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 власником якого являється третя особа ОСОБА_6 , лише послався, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Органом досудового розслідування у клопотанні, хоча і визначено метою накладення арешту на технічний паспорт на автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 власником якого являється третя особа ОСОБА_6 , забезпечення збереження майна з посиланням на ст. 98 КПК України, однак таку мету арешту майна ним не доведено.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Отже, слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, а саме на автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 власником якого являється третя особа ОСОБА_6 , оскільки ним не надано доказів, що зазначене майно є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що під час задоволення клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя взагалі не встановлював достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, як на це посилається слідчий у своєму клопотанні.
У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).
Посилаючись на необхідність накладення арешту на рухоме майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя не пересвідчився в наявності достатніх доказів, які дають підстави вважати, що власник майна ОСОБА_6 , має відношення до кримінального правопорушення, що розслідується.
Накладаючи арешт на майно з підстав передбачених п.1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Оскільки винесення постанови про визначення майна речовим доказом, не може бути єдиною підставою, для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.
Крім того слід зауважити, що слідчим суддею не враховано вимоги ст. 64-2 КПК України, з якої слідує, що з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися прокурор, а не слідчий як у даному випадку.
Враховуючи викладені обставини, які вказують на необ`єктивність судового розгляду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про накладення арешту на майно.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000605 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України, вилученого під час обшуку автомобіля «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 та який перебуває у користуванні ОСОБА_10 , а саме: технічний паспорт на автомобіль «VolkswagenJetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України ОСОБА_10 ; код платника податків ОСОБА_10 ; ключ від автомобіля «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; вісім сім-карток оператора мобільного зв`язку «Київстар», поліетиленові сейф-пакети, запаковані у пакети № ЕХР 0176639, № ЕХР 0176614; автомобіль «VolkswagenJetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000605 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України, вилученого під час обшуку автомобіля «VolkswagenJetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_6 та який перебуває у користуванні ОСОБА_10 , а саме: паспорт громадянина України ОСОБА_10 ; код платника податків ОСОБА_10 ; вісім сім-карток оператора мобільного зв`язку «Київстар», поліетиленові сейф-пакети, запаковані у пакети № ЕХР 0176639, № НОМЕР_2 .

В іншій частині клопотання про накладення арешту на автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , технічний паспорт на автомобіль «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4