Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/137/20
Провадження № 1-кп/670/36/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаряОСОБА_2 ,
прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Осламів зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , із середньою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_6 , на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого по найму, раніше неодноразово судимого: 11 жовтня 2007 року вироком Віньковецького районного суду за ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 18 вересня 2008 року вироком цього суду за ч. 2 ст. 389, 69, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 22 серпня 2011 року на підставі ст. 82 ККУ у зв`язку із заміною невідбутої частини покарання 240 годинами виправних робіт; 16 січня 2014 року вироком Віньковецького районного суду за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 70, 71 ККУ 4 років 2 місяців позбавлення волі; 24.09.2014 року вироком Віньковецького районного суду за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою суду апеляційної інстанції від 16.12.2014 року вирок залишено без змін; 06.12.2016 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на громадські роботи 240 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи засудженим 24.09.2016 року Віньковецьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.
29 лютого 2020 року близько 23:00 години він, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна шляхом пошкодження навісного замка, проник до гаражного приміщення. Діючи повторно умисно, таємно викрав кутову шліфувальну машину (болгарку) марки «DWT» моделі «WS10-125Т» вартістю 630 грн., перфоратор марки «Еіпhell» моделі «ВН-G 726» вартістю 733 грн., та електричну дриль моделі «ИЭ 1035 ЭУ2» вартістю 600 грн., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1963 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, поєднану з проникненням у приміщення.

Також 18.01.2020 року близько 05:00 години ОСОБА_4 з метою викрадення чужого майна, підійшов до воріт домоволодіння АДРЕСА_4 . Діючи з корисливих мотивів без проникнення на огороджену територію, біля воріт вказаного домоволодіння, умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав металеву роздаточну коробку автомобіля марки «Урал» вагою 121 кг, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 405 грн. 35 коп.
Своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, вибачився перед потерпілим ОСОБА_9 . Повідомив, що він в січні 2020 року близько 05:00 години проходив повз воріт домогосподарства ОСОБА_9 і побачив біля воріт на вулиці лежить роздатка від автомобіля. Вирішив її здати як металобрухт. Взяв свій велосипед, загрузив і відвіз до співмешканки додому та здав на металобрухт. На територію домоволодіння він не заходив. Отримані від здачі металобрухту кошти потратив на продукти харчування.

Також повідомив, що його підманув ОСОБА_10 , запропонував викрасти у ОСОБА_11 речі. Він з ним пішов на подвір`я, але в гараж не заходив. Той виніс мішок, перфоратор, болгарку. Повернувся і дав йому ще дрельку. Він з ОСОБА_12 вказані речі продав, собі залишив 300 грн. Решту коштів роздав. Він не знав, що майно крадене, оскільки ОСОБА_13 жив раніше в сім`ї осіб, із гаража яких брав болгарку, дрельку, перфоратор. Уточнив, що майно вони брали о 20.00 год., а не о 23.00год. 29.02.2019 року в с. Осламів. Просив вибачення у потерпілого ОСОБА_9 , зазначив, що роздатка зберігається в поліції.
Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомила, що будинок батьків в с. Осламів доглядає вона. Дозволу ОСОБА_14 на розпорядження майном в гаражі її батьків вона не давала, але дійсно він раніше ріс в її сім`ї. Про крадіжку речей з гаража їй повідомила сусідка, а вона зателефонувала в поліцію. На місці виявила взламаний замок в гаражі та відсутність інструменту. Подвір`я батьків огороджене і все було закрито. Вона не висуває претензій майнового характеру.
Потерпілий ОСОБА_9 суду повідомив, що виявив крадіжку роздатки від а/м Урал, яка належала ще його покійному батькові і зберігалась на господарстві батьків в с. Осламів. Він доглядає за будинком батьків і бачив слід волочіння від роздатки, вага якої 120 кг. Саму роздатку впізнав на приймальному пункті металу в смт. Віньківці у ОСОБА_15 . Від ОСОБА_16 він дізнався, що ОСОБА_17 просив того завести роздатку на приймальний пункт. Вони удвох завезли її і здали. Не погодився із тим, що обвинувачений викрав з вулиці вказану річ, вважає, що той я хизується з нього. Позов у справі не заявляв.
Суд, допитавши обвинуваченого та потерпілих, констатує, що вина ОСОБА_18 за епізодом викрадення роздаточної коробки, окрім його показань та показань потерпілого підтверджується:
-протоколом огляду місці події від 25.01.2019 року, в якому оглянуто господарство в АДРЕСА_4 та виявлено сліди волочіння (спушеної землі біля дров) на його території (а.п.11-16);
-протоколом огляду домоволодіння потерпілого від 25.01.2020 року ( а.п.11-16), яким підтверджуються показання ОСОБА_9 про сліди волочіння роздатки;
-розпискою (а.п.29) від приймальника металу ОСОБА_19 , який видав 02.02.2020 року поліції роздатку вагою 121 кг;
-протоколом огляду роздаточної коробки від автомобіля «Урал» вагою 121 кг (а.п. 30-36);
-постановою від 03.02.2020 року, якою слідчий визнав роздаточну коробку від автомобіля «Урал» вагою 121 кг речовим доказом (а.п.37) та долучив до справи і передав на зберігання (а.п. 38) в кімнату речових доказів відділення поліції;
-повідомленням про неможливість проведення товарознавчої експертизи (а.п. 46) та довідкою приватного підприємця (а.п. 47), яка підтверджує вартість викраденої ОСОБА_4 роздатки, як металобрухту.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 діяння, яке за своїми ознаками утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки спосіб викрадення предмету, місце вчинення діяннях, приналежність підтверджена показаннями обвинуваченого. Кваліфікація його дій за ч.3 зазначеної правової норми є помилковою, оскільки не доведено, що викрадення роздаточної коробки ним вчинено з території домоволодіння АДРЕСА_4 .
Із сукупності представлених доказів вбачається, що він викрав цю річ без проникнення на територію зазначеного домоволодіння, тому кваліфікуючу ознаку проникнення в інше приміщення слід виключити із об`єму обвинувачення ОСОБА_4 , перекваліфікувавши його дії із ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 185 КК України.

Суд не погоджується з позицією захисту щодо кваліфікації дій ОСОБА_20 за ч. 1 ст. 185 КК України через наявність кваліфікуючої ознаки «повторності» крадіжки, оскільки він є особою, судимість якої не знята і не погашена (а.п. 92-94) на момент вчинення кримінального діяння. Тому кваліфікація злочинних дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме в таємному викрадені чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно є правильною.
Також доведена його вина за епізодом викрадення речей у ОСОБА_8 , окрім його показань та показань потерпілого підтверджується:
-показаннями свідка ОСОБА_21 , який повідомив, що крадіжку разом з ОСОБА_4 із гаража ОСОБА_22 він не вчиняв, а той пропонував хлопцям купити електродрель за 200 грн. Відносини з ним у свідка погані. Обвинувачений живе в сім`ї і утримує двох дітей, працює в особистому господарстві;

-протоколом огляду місця події від 03.03.2020 року (а.п.9-18), яким вилучено пошкоджений навісний замок на гаражі по АДРЕСА_5 ;
-розпискою (а.п.19) від ОСОБА_23 , яка видала поліції сумку та електродрель, що їй приніс обвинувачений;
-розпискою ОСОБА_24 (а.п.48), який видав болгарку та перфоратор, що купив у обвинуваченого;
-протоколом огляду болгарки, перфоратора та дрелі (а.п.49-50), які належать потерпілій;
-постановою від 20.03.2020 року, якою слідчий визнав вказані речі речовими доказами (а.п. 66) та долучив до справи і передав на зберігання (а.п. 67) в кімнату речових доказів відділення поліції;
-протоколом слідчого експерименту (а.п. 117-119), під час якого ОСОБА_4 показав, що він стояв на подвір`ї ОСОБА_8 , а ОСОБА_21 із гаража виносив болгарку і інші інструменти, склав їх в мішок і дав йому і він з ними пішов.

Із досліджених доказів слідує, що ОСОБА_4 причетний до скоєння крадіжки речей у потерпілої ОСОБА_8 . Він показує місце, на якому лежав інструмент в гаражі, - по ходу справа. Зазначає на слідчому експерименті, що забирав ці речі і виносив їх в мішку.

Із протоколу огляду місця події слідує, що в гараж проникали, зламавши замок. Потерпіла вказує про закриття гаражу на замок. ОСОБА_4 , перебуваючи безпосередньо біля гаража, навіть по його версії, не заходячи в нього, не міг не бачити пошкодження запорних пристроїв на дверях гаража, тому його версія, про те, що він не проникав і не брав речі не приймається судом. На підставі того, що він продавав речові докази стороннім особам, був на місці скоєння крадіжки та з урахуванням показань ОСОБА_21 суд, поза розумним сумнівом вважає доведеним його вину у вчинення цього кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд визнає доведеним, що інкриміноване йому діяння мало місце, містить склад кримінального правопорушення. Встановлено, що обвинувачений умисно, таємно, з корисливих спонукань повторно, скоїв крадіжку чужого майна, з проникненням в інше приміщення. Отже, його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України. Він є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, і підлягає покаранню.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких, а за ч.2 ст.185 КК України до категорії середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає наявність двох неповнолітніх дітей у обвинуваченого на утриманні, про що зазначав свідок ОСОБА_21 та що підтверджено довідкою про склад сім`ї.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує його вік він особам середнього віку, відношення до вчиненого він розуміє наслідки вчиненого, визнання вини він повністю визнав себе винним. Дані про його особу він неодноразово притягується до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини (а.п. 79-95), засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, посередньо характеризуються, утримує двох пасинків семи та шести років, проживає в сім`ї з співмешканкою, працює по найму, тобто являється особою соціально адаптованою, має постійне місце проживання.

Наявність чотирьох судимостей (а.п. 74) дає підстави стверджувати про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів.

Суд бере до уваги, що обвинувачений вчинив умисні злочин і за наведених обставин вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі.

При застосуванні вимог статті 70 КК України за сукупністю злочинів, суд, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, вважає необхідним застосувати спосіб часткового складання призначених покарань.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обраний обвинуваченому залишити попередній домашній арешт (а.п. 101-102) із застосуванням обов`язків вказаних в ухвалі слідчого судді від 27.02.2020 року.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази роздаточну коробку, болгарку, дрель, перфоратор та замок повернути потерпілим.

Процесуальні витрати пов`язані із проведенням товарознавчої експертизи в розмірі 628,04 грн. (а.п.60) та 628,04 грн. (а.п. 22), а всього 1256,08 грн. слід стягнути з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, ст. ст. 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання :

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

В силу ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_18 рахувати з дня його затримання.
До набуття вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із всіма обмеженням вказаними в ухвалі слідчого судді Віньковецького районного суду від 27 лютого 2020 року.
Речові докази: кутову шліфувальну машину (болгарку) марки «DWT» моделі «WS10-125Т», перфоратор марки «Еіпhell» моделі «ВН-G 726», електричну дриль моделі «ИЭ 1035 ЭУ2» та пошкоджений замок повернути потерпілій ОСОБА_8 .
Роздаточну коробку автомобіля марки «Урал» повернути потерпілому ОСОБА_9 .
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1256,08 грн.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Хмельницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1