Справа № 442/3199/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1698/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2019 року,
з участю прокурора ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,
адвоката ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановив:
цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щецін, Західнопоморського воєводства Республіки Польща, жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Закрито провадження в частині розгляду позовної заяви ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 50 000 грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 03 лютого 2019 року, орієнтовно о 00 год. 10 хв., перебуваючи біля вхідних дверей ресторану «Колиба» на території відпочинкового комплексу «Залісся» на АДРЕСА_2 , на ґрунті словесного конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наблизився до нього та наніс йому один удар головою в обличчя, внаслідок чого останній впав спиною на металевий смітник та сповз на тротуарну доріжку. Після цього, не зупиняючи своїх протиправних дій, ОСОБА_6 кулаком лівої руки наніс потерпілому один удар в обличчя та ще один удар кулаком правої руки в ділянку голови ззаду. Внаслідок побиття ОСОБА_6 ОСОБА_8 , останній отримав тілесні ушкодження у виді закритого багатовідламкового перелому кісток носа, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, травматичного періодонтиту усіх різців та ікла зліва на верхній щелепі, травматичного зламу коронкової частини центрального різця на верхній щелепі зліва, які належать до категорії легкого ступеня тяжкості, як такі, що викликали короткочасний розлад здоров`я, а також забійної рани слизової оболонки верхньої губи, скол емалі малого різця на верхній щелепі зліва, синці на спинці носа, в ділянці обох очниць, на нижній губі, на правій щоці, на підборідді зліва, садна в ділянках лівої вушної раковини, на перехідній облямівці нижньої губи зліва, які належать до категорії легкого ступеня тяжкості.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 не оспорює доведеність вини обвинуваченого та міру покарання, проте не погоджуються із вирішенням судом цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Зазначає, що в ході судового розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримано та порушено вимоги кримінального процесуального закону щодо порядку розгляду і вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні.

Наголошує, що обвинувачений ОСОБА_6 вважає позовні вимоги потерпілого ОСОБА_11 в частині заявленої моральної шкоди в сумі 100 000 грн. безпідставними, необґрунтованими такими, що не відповідають глибині моральних страждань внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та тяжкості кримінального правопорушення і є суттєво завищеними.

Акцентує, що обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги потерпілого щодо моральної шкоди визнав частково, а саме в сумі 5000 грн. (а.с. 66).

Звертає увагу, що суд, обґрунтовуючи розмір задоволеної моральної шкоди в сумі 50 000 грн., наголосив на ознаці професійної приналежності потерпілого ОСОБА_11 , що, на думку апелянта суперечить та порушує вимоги ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо рівності учасників провадження у процесуальних правах перед законом і судом, ст. 2 КПК України, а також ряду принципів кримінального судочинства.

Вважає, що судом першої інстанції не надано повної та об`єктивної оцінки діям потерпілого ОСОБА_11 , які передували та були передумовою вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Покликається на те, що при визначенні судом першої інстанції розміру моральної шкоди в сумі 50 000 грн., не враховано вимоги розумності та справедливості, а також не враховано, що потерпілим не надано жодних об`єктивних даних для з`ясування глибини та тривалості моральних страждань, а відтак стягнута судом сума відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою та завищеною.

Просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2019 року відносно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 покликаються на те, що цивільний позов має бути задоволений повністю, оскільки обвинувачений своїми діями спричинив значну моральну шкоду потерпілому ОСОБА_12 та принизив честь і гідність останнього, оскільки про обставини цих події знали його колеги на роботі, окрім цього порушено актуальні життєві плани потерпілого.

Акцентують, що потерпілий продовжує відчувати посттравматичний біль у вусі, носі та зобов`язаний відвідувати лікарів стоматологів.

Просять змінити вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2019 року та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 100 000 гри. моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу, однак просять у разі відмови в задоволенні апеляційних вимог, змінити вирок в частині зменшення стягнення моральної шкоди до 5 000 грн., окрім цього заперечили апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 і його представника адвоката ОСОБА_9 , пояснення потерпілого ОСОБА_8 та виступ його представника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, думку прокурора про заперечення апеляційних скарг та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст. 125 КК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.
Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданих злочином збитків або усунення заподіяної шкоди.
Згідно із ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому (ч.1 ст. 129 КПК України).
Моральна шкода, відповідно до ст. 1167 ЦК України, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.
Із роз`яснень, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оцінюючи правильність вирішення судом цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди, колегія суддів вважає законним і належним чином обґрунтованим у вироку суду визначення суми її відшкодування і приходить до висновку, що така є виправданою.
Так, місцевим судом проаналізовано і оцінено обсяг моральних та фізичних страждань потерпілого, що виразились у спогадах про неправомірні дії обвинуваченого, фізичних незручностях, вимушених змінах у життєвих стосунках ОСОБА_8 , його реабілітації, приниженій гідності, емоційному стресі та прийнято мотивоване рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілого 50 000 грн., що, на думку колегії суддів, за своїм розміром є достатньою компенсацією завданої моральної шкоди, відповідає вимогам розумності і справедливості цивільного судочинства та ступеню вини обвинуваченого.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає непереконливими доводи апеляційних скарг щодо розміру відшкодування моральної шкоди та не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку місцевого суду.
Окрім цього, обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, захисник обвинуваченого покликається на те, що суд першої інстанції не дотримався положень кримінального процесуального закону щодо оголошення та дослідження в судовому засіданні заявленого цивільного позову, однак наведене не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Так, згідно вимог ч.3 ст. 347 КПК України, якщо в кримінальному провадженні пред`явлено цивільний позов, цивільний позивач або його представник, а в разі їх відсутності головуючий оголошує короткий виклад позовної заяви.
За результатами перевірки матеріалів справи, аудіозапису, а також журналу судового засідання від 02 липня 2019 року, колегією суддів встановлено, що учасникам судового провадження цивільний позов оголошувався головуючим. Про обізнаність обвинуваченого та сторони захисту із його суттю та змістом свідчить поданий ними відзив (а.с.66).
Таким чином наведене, спростовує доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого з цього приводу.
Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2019 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4