ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/839/20 Справа № 171/694/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайло-Заводське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні № 0000230,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 01.08.2020 року.
Визначено підозрюваному заставу в розмірі 168160 грн.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував наступним.
Органом досудового розслідування 03.04.2020 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України за № 0000230.
Під час досудового розслідування встановлено, що 02.04.2020 року приблизно о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , на ґрунті давніх неприязних відносин, спортивними битами, спричинили легкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 , та тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 .
22 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено до підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
29 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст.121 КК України.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 може ухилитися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також продовжити злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим запобігти вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо, тому клопотання підлягає слідчого задоволенню.
Захисник не погодилась з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Посилається на те, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не доведено. Підозрюваний за телефонним дзвінком кожного разу з`являвся до слідчого та прокурора, жодного тиску на свідків та потерплих у даному провадження не здійснював.
Вказує, що після нападу ОСОБА_12 на підозрюваного, останній після падіння отримав пошкодження, внаслідок яких змушений був звернутися до лікарні. За фактом нанесення підозрюваному ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_12 було відкрито кримінальне провадження та здійснюється досудове розслідування.
Вважає, що слідчий суддя не звернув уваги на факти, що вказують на непричетність ОСОБА_6 до вчиненого злочину, а також на те, що згідно виписного епікризу, підозрюваний через місяць після оперативного втручання потребує знову операції.
При визначенні розміру застави, завідомо не помірної, суд не взяв до уваги майновий та сімейний стан підозрюваного, який перебуває на обліку як безробітний та не має змоги сплатити максимальний розмір застави.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та його захисники підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Зазначили, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а ризики, на які вказують слідчий та прокурор, не доведені та безпідставні.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту вважав ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 03 квітня 2020 року за № 000230, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
22 травня 2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
29 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України.
02 червня 2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.08.2020 року, з визначенням розміру застави.
В силу ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 193, ст. 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, та речовими доказами.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити спроби ухилитися від слідства та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.
При цьому судом першої інстанції враховано вагомість доказів вини підозрюваного ОСОБА_6 , тяжкість покарання за вчинення вищевказаних злочинів, за один з яких, зокрема, передбачено позбавлення волі на строк від семи до десяти років, вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , те, що він є працездатним,однак не працює та не навчається, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин проти здоров`я, на утриманні непрацездатних осіб не має.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисники, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя не взяв до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, що після падіння ОСОБА_6 звертався до лікарні з приводу отримання ним тілесних ушкоджень, спричинених потерпілим, потребує лікування, буди оцінені судом в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належної оцінки.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
При визначенні розміру застави слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, ймовірний сумарний розмір шкоди, який був завданий в результаті вчинення такого кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано визначив розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема визначив заставу у розмірі 168 160 грн.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4