Справа № 126/1243/19
Провадження №11-кп/801/288/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

з участю :

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 12.12.2019 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

українця, громадянина України,

з повною середньою освітою,

знаходиться в цивільному шлюбі,

не працюючого, інваліда ІІІ групи,

раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України та засуджено до покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_7 6280,40 грн. витрат за проведення експертиз на користь держави.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду, у вересні 2018 року обвинувачений ОСОБА_7 за межами с.Крушинівка Бершадського району Вінницької області побачив дикорослі кущі рослин коноплі, з яких зірвав стебла з листками і в такий спосіб незаконно придбав наркотичний засіб. Після цього ОСОБА_7 переніс незаконно придбані стебла коноплі на територію власного домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 та залишив їх у підсобному приміщенні сушити на стелажі й таким чином почав незаконно зберігати їх без мети збуту. Після висушування частину рослин коноплі він залишив у підсобному приміщенні в чорному полімерному пакеті, іншу частину заніс у веранду будинку, де розклав по скляних банках. Періодично ОСОБА_7 руками дрібнив вказані висушені рослини коноплі, таким чином виготовляв наркотичні засоби, та вживав їх шляхом куріння. 14.05.2019 року працівниками Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_7 в підсобному приміщенні домоволодіння на стелажі було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка знаходилась в чорному полімерному пакеті та відповідно до висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 32,45 г. Крім того, у веранді будинку в скляних банках було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 39,49 г. 14.05.2019 року в приміщенні кабінету № 8 Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області під час особистого огляду ОСОБА_7 в правій кишені джинсів, в які він був одягнутий, виявлено та вилучено паперовий згорток з вмістом речовини рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 0,147 г. Загальна маса особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, вилученого у ОСОБА_7 складає (у перерахунку на висушену речовину) 72,087 г.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок змінити, призначивши покарання, не пов`язане з обмеженням чи позбавленням волі, посилаючись на те, що визнає свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, розуміє, що діяв неправильно, його дії не становлять небезпеки для оточуючих, кається у вчиненому.

В засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав повністю, зазначив, що встановлені та викладені у вироку фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідають дійсності, просив не позбавляти його волі, врахувати щире каяття та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки раніше ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягувався, шкоди своїми діями нікому не спричинив, зрозумів, що діяв не законно, вибачився за свої неправомірні дії, підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, при обставинах, викладених у вироку , є обґрунтованим і підтверджується доказами, повно перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав вірну оцінку і юридичну кваліфікацію, і в цій частині вирок не оскаржується.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції мав виходити із встановленої в ст. 50 КК України, мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Проте суд першої інстанції не повно з`ясував всі обставини, що стосуються особи обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 в ході апеляційного розгляду свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.1 ст.309 КК України визнав в повному обсязі, шкодує про скоєне, вибачився за свої неправомірні дії, щиро каявся.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, є інвалідом ІІІ групи. Пояснив, що утримує хворого батька 1940 року народження , доньці зробили операцію на оці.

Всебічна оцінка даних про особу винного є однією з важливих передумов можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Перш за все необхідно враховувати соціально значиму поведінку винного до і після вчинення злочину, а також окремі якості чи інші особливості його особистості.

Злочин ОСОБА_7 скоєно у вересні 2018 року, із часу скоєння злочину минув тривалий час, і до цього випадку, як і після він не мав жодних проблем із правоохоронними органами, не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності.

За час розгляду справи в суді обвинувачений свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, що свідчить про істотне зниження ступені небезпечності обвинуваченого для суспільства, і утворює підставу для висновку суду про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Посткримінальна поведінка ОСОБА_7 засвідчує про його каяття, характеризує суб`єктивне ставлення до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнав свою провину, критично оцінив свої дії, шкодує з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію подальшою правомірною поведінкою.

Будучи внутрішнім, морально-психічним процесом у свідомості особи, яка вчинила злочин, щире покаяння підлягає встановленню у кожному конкретному випадку з урахуванням пост кримінальної поведінки, яка з огляду на дії ОСОБА_7 свідчить про його щире каяття, тому від зміни показів під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції дані обставини не втрачають свого змісту і вказують на наявність пом`якшуючої покарання обставини - щирого каяття.

Зважаючи на обставини даної справи в сукупності, звернення вироку до реального виконання покарання у виді позбавлення волі-арешту, є надто суворим і його застосування потягне за собою порушення засад виваженості та справедливості, які включають наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, оскільки це поставить в складне становище сім`ю обвинуваченого, він втратить роботу, що на переконання суду не відповідатиме меті покарання, гуманності та справедливості (ст.65 КК України).

ОСОБА_7 , даючи пояснення в апеляційному суді та в останньому слові, щиро каявся та просив вибачення із приводу скоєного та зробив належні висновки, а тому аналізуючи в сукупності тяжкість вчиненого злочину (середньої тяжкості), виключно позитивні характеризуючи дані про особу обвинуваченого, у якого є міцні соціальні зв`язки, відсутність обтяжуючих покарання обставин, у суду є підстави для застосування щодо обвинуваченого покарання у виді штрафу, і таке рішення узгоджується з роз`ясненнями Пленуму ВСУ, які містяться в постанові №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких із урахуванням ступеня тяжкості, обставин вчинення злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: не лише кара за скоєне, а і виправлення засуджених і запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ національні суди застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було отримано принципу «законності» і воно не було свавільним», та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський С Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Судова колегія визнала, що перебування обвинуваченого на волі не спричинить небезпеки для оточуючих, поведінка після скоєного свідчить про його виправлення і тому немає необхідності ізолювати ОСОБА_7 від суспільства, що дає підстави для застосування покарання у виді штрафу.

З урахуванням характеру і тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, виду і строку призначеного покарання, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 необхідним та достатнім для доведення свого виправлення без реального відбування покарання є штраф.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 12.12.2019 року відносно ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень в дохід Держави.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення.

Судді :