ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/372/20 Справа № 185/7150/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та прокурора прокуратури Донецької області ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000935 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївки, Донецької області, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року повернено прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000935 щодо ОСОБА_7 .
Суд першої інстанції зазначив про відсутність згідно реєстру матеріалів досудового розслідування відомостей про залучення захисника з моменту повідомлення про підозру, як і відсутні відомості про в який спосіб вручено ОСОБА_7 повідомлення, що свідчить про порушення права на захист і доступ до правосуддя.
Також суд вказав, що на момент проведення відносно обвинуваченої ОСОБА_7 спеціального досудового розслідування інформації про оголошення обвинуваченої у міждержавний та/або міжнародний розшук, а також про те, що остання знала або повинна була знати про розпочате кримінальне провадження та його кримінальне переслідування.
За висновком суду першої інстанції органом досудового розслідування також не в повній мірі виконано вимоги закону, оскільки міждержавний та міжнародний розшук ґрунтується не тільки на положеннях національного законодавства України, а й на положеннях міжнародно-правових договорах, ученицею яких є Україна, та інших міжнародних джерел права, а тому зазначені судом недоліки унеможливлють призначення справи до судового розгляду, оскільки вказані недоліки не можуть бути усунуті в суді.
В апеляції:
-прокурор просить ухвалу про повернення обвинувального акту скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.
В обґрунтування вказав, що суд фактично вийшов за межі оцінки обвинувального акту як документу та вдався до оцінки змісту викладених в обвинувальному акті обставин. Вказав, що право ОСОБА_7 на захист не порушено, оскільки захисник вступив до справи своєчасно.

Вислухавши учасників судового провадження, прокурора, який підтримав доводи і вимоги апеляції, захисника, яка заперечувала проти апеляції, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, до повноважень суду першої інстанції, віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Перевіркою матеріалів обвинувального акта встановлено порушення органами досудового розслідування встановлених кримінальним процесуальним законом вимог щодо проведення спеціального провадження, а тому висновки суду першої інстанції про необхідність його повернення є обґрунтованим.
Відповідно до ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.
Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів у тому числі передбачених ст. 258-3 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.
Важливою умовою застосування спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду є те, щоб під час спеціального досудового розслідування або спеціального судового провадження було забезпечено процесуальні права та гарантії осіб які беруть участь у кримінальному провадження відповідно до Рекомендацій № R ( 87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Про спрощення кримінального провадження», держави-члени Ради мають розглянути питання про надання судам першої інстанції можливості розглядати справи і приймати щодо них рішення за відсутності обвинуваченого за умови, що обвинувачений був проінформований належним чином про дату слухання справи та про своє право на законне чи інше представництво в суді, тобто дотримуються гарантії які забезпечують права особи закріплені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Право на участь у судовому розгляді кримінальної справи щодо себе є фундаментальним правом обвинуваченого адже завдяки йому він може ефективно реалізувати своє право на захист від обвинувачення подавати докази заявляти клопотання тощо. Право бути присутнім забезпечує обвинуваченому право на справедливий судовий розгляд.
Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції обґрунтовано виникли сумніви щодо належного повідомлення ОСОБА_7 про висунуте обвинувачення та належного забезпечення права на захист останньої у ході досудового слідства.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому участь захисника відповідно до ч.1 ст. 52 КПК є обов`язковою з моменту набуття нею статусу підозрюваної 06 жовтня 2015 року.
Проте, матеріалами справи об`єктивно не підтверджується, що захисника ОСОБА_7 призначено слідчим саме з вказаної дати, що свідчить про порушення право на захист обвинуваченої, про що обґрунтовано вказав у своєму рішення суд першої інстанції.
Поряд із цим, з долученого до обвинувального акта реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається відсутність відомостей про те, кому безпосередньо та в який спосіб вручено повідомлення ОСОБА_7 про підозру та чи вручалося воно взагалі в установленому законом порядку, враховуючи те, що за відомостями із реєстру захисника було залучено після цього.
Також, суд першої інстанції призначаючи до спеціального судового розгляду кримінальне провадження, повинен перевірити, чи буде доведено що обвинувачений свідомо ухилився від явки в суд або іншим чином відмовився від права брати участь у судовому засіданні.
Європейський Суд наголошує: жодна справа не повинна бути розглянута, якщо особа протягом часу, який дозволяє їй з`явитися до суду й підготувати свій захист, не була повідомлена повістками, якщо тільки не буде встановлено, що вона навмисно уникала правосуддя (що не вбачається з реєстру процесуальних дій у ході спеціального досудового розслідування).
Відсутні у реєстру матеріалів досудового розслідування й відомості про те, що ОСОБА_7 була обізнана про наслідки неприбуття за викликом, обов`язковість попередження про які встановлена п. 8 ч. 1 ст. 137 КПК України.
Окрім цього, відсутні відомості про беззаперечність факту того, що ОСОБА_7 переховується від органів суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Колегія суддів погоджується з доводами суду щодо сумніву оголошення необхідного розшуку відносно ОСОБА_7 , оскільки матеріали не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вжиття слідчим та прокурором заходів для вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. До того ж, вказані матеріали не містять відомостей про те, що ОСОБА_7 викликалася для проведення слідчих дій за її участю, що давало б підстави вважати, що остання переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також матеріалів, які підтверджують оголошення ОСОБА_7 у міждержавний та/або міжнародний розшук.
Вказане свідчить, що зазначені вимоги закону органом досудового розслідування в повній мірі не виконані.
За цих умов, визнати доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи неможливо, як і визнати дотримання органом досудового слідства встановленої законом процедури проведення спеціального досудового розслідування.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000935 щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4