Справа № 201/1/20
Провадження № 1-кс/201/1/2020
УХВАЛА

Іменем України

02 січня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0003230 від 27.12.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у не встановлений слідством час та у не встановленому слідством місці вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_6 , розподіливши при цьому ролі та визначили як об`єкт свого злочинного посягання майно, яке знаходилось у будинку АДРЕСА_1 .

Після чого в період часу з 06.30 год. до 13.30 год., 26.12.2019р., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи відповідно до раніше розподілених обов`язків, пошкодили не встановленим в ході проведення досудового розслідування предметом вікно будинку АДРЕСА_1 та проникли всередину, звідки викрали належне ОСОБА_7 майно, а саме 2650 доларів США, 8000 гривень, золотий хрестик, дерев`яний хрестик, кільце чоловіче золоте, парфум у кількості 2 флакони, мобільний телефон «Nokia» 1101, мобільний телефон «Nokia» 1650, на загальну суму 75 000 грн.

Після чого ОСОБА_6 разом із співучасником злочину та ОСОБА_5 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, разом з викраденим майном зникли з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Слідчий посилався на те, що автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , номеру кузова НОМЕР_2 , польське свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 , якого долучене до матеріалів кримінального провадження, є знаряддям скоєння злочину, а особи, які користувалися цим автомобілем можуть бути причетними до його скоєння. Тому, просив накласти арешт з метою недопущення переховування і схоронності майна, уникнення пошкодження знаряддя вчинення злочину, просив накласти арешт на вищевказаний автомобіль.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, заяв про розгляд клопотання без їх участі не надали.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

26.12.2019р. до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України за № 0003230. Як зазначено у витягу з ЄРДР, 26.12.2019р. до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що невстановлена особа таємно, шляхом віджиму вікна проникла до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки вчинила крадіжку грошових коштів та прикрас, тим самим завдала потерпілому матеріальної шкоди.

Як свідчать матеріали клопотання 27.12.2019р. слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській ОСОБА_8 здійснено огляд автомобіля марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, під якого виявлено 2 пляшки парфумів, 2 мобільних телефона, 3 пластикові картки, дерев`яний хрестик, 1 флешнакопичувач, фрагмент металевого ланцюжка, 1 брелок, 1 сумку чорного кольору, всередині якої були чоловічі джинси, викрутка. Всі речі були поміщені до спецпакетів.

Крім того, був вилучений сам автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , ключ від автомобіля, з брелком. автомобіль опечатаний та вилучений до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Слідчий просить накласти арешт на вказаний автомобіль з метою збереження вказаного автомобіля як речового доказу (знаряддя злочину) з метою його схоронності.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України розкриває поняття речових доказів. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий посилається у клопотанні на те, що автомобіль є знаряддям вчинення злочину, а особи, які користувалися цим автомобілем можуть бути причетними до його скоєння. Однак жодних доказів того, чи був указаний автомобіль знаряддям вчинення злочину, або цим автомобілем коригувався причетні до злочину особи, не надано.

Відповідної постанови слідчого про визнання автомобіля, на який слідчий просить накласти арешт, матеріали клопотання не містять.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КПК України під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Частиною 3 ст. 233 КПК України визначено, що прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Як видно з матеріалів клопотання, всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, після здійсненого 27.12.2019р. слідчим огляду автомобіля марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, орган досудового розслідування не звернувся з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді (відповідної ухвали слідчого судді матеріали клопотання не містять), а одразу 02.01.2020р. подав лише клопотання про арешт цього автомобіля.

Оскільки відповідної ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук автомобіля органом досудового розслідування в даній справі не надано, суддя слідчий доходить висновку про здійснення вказаної слідчої дії з порушенням вимог кримінального процесуального закону, передбачених ч. 2 ст. 237, ч. 2 ст. 233 КПК України.

Аналогічний висновок щодо підстав огляду автомобіля наведений у Постанові Верховного суду від 25.09.2018р. по справі № 623/4131/15-к (провадження № 51-3509 км18).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

Слідчим суддею не встановлено доведеність наявності правової підстави для арешту зазначеного майна, що регламентуються ч. 2 ст. 170 КПК, з огляду на надані до клопотання документи, у зв`язку із чим відмовляє в заявленому клопотанні.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшому слідчому слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 про арешт майна автомобіля марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0003230 від 27.12.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1