Справа № 214/8014/19
1-кп/214/452/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луганка Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого загальну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше судимого 29 липня 2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік, маючого статус учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи на посаді стрільця 3 відділення 3 патрульного взводу 1 патрульної роти 1 патрульного батальйону у військовому званні «солдат», діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, із мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, у визначений час о 08 годині 01 серпня 2019 року до військової частини НОМЕР_1 НГУ умисно, без поважних причин та без дозволу командування не з`явився і командуванню про своє неприбуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, замість чого направився до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання своїх службових обов`язків, не звернувшись при цьому до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки о 08 годині 21 серпня 2019 року, тобто більше ніж через десять діб, але не більше місяця, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 НГУ і заявив про себе та вчинений злочин.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив усі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, пояснив при цьому, що знав про наслідки нез`явлення до військової частини, підстав та поважних причин нез`явлення до військової частини у нього не було, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд не карати його суворо, оскільки він зробив для себе належні висновки.

Суд, ураховуючи думки учасників судового провадження, повне визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що в такому випадку він буде позбавленим права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого та письмових документів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Отже, на підставі письмових документів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, судом установлено, що обвинувачений задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, раніше судимий, під психіатричним або наркологічним наглядом не перебуває, а також, що обвинувачений проходив військову службу за контрактом з 28 лютого 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 та має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 від 13.12.2018 року (а.с.25, 27, 28, 52, 54, 121).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнаються щире каяття останнього, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнається рецидив злочинів.

Тому суд, ураховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, тяжкість його наслідків, його суспільну небезпеку, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, уважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, однак нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 4 ст. 407 КК України, застосувавши відносно обвинуваченого положення ст. 69 КК України, оскільки наявні кілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, з урахуванням при цьому особи обвинуваченого, який за місцем проходження служби характеризується задовільно, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, є учасником бойових дій та підпадає під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання за вироком Саксаганськогорайонного суду м. Кривого Рогу від 29.07.2019 року, а, отже, остаточне покарання йому має бути обрано за правилами ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до цього покарання невідбутої частини покарання за зазначеним вироком.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29.07.2019 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .