В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2020 року Справа № 608/251/18
Номер провадження1-кп/608/11/2020
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника -- адвоката ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не одруженого, працюючого адміністратором готельно-ресторанного комплексу «Таня», в силу ст. 89 Кримінального кодексу України такого, що не має судимості,
в злочині, передбаченому ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України,--
Обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи 24 грудня 2017 року біля 2-ї години поблизу приміщення нічного клубу «Парк клаб», який розташований по вул. Б. Хмельницького, 31В в місті Чорткові, під час словесної суперечки з потерпілим ОСОБА_5 , що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_5 , штовхнув його рукою в груди, в результаті чого ОСОБА_5 відчув різкий фізичний біль в ділянці грудей.
Продовжуючи злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_7 , виражаючись образливими словами в бік потерпілого ОСОБА_5 , наніс ще один удар ногою в груди та, в подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_5 ще один удар ногою в груди, в результаті чого потерпілий ОСОБА_5 відчув різкий фізичний біль та від останнього удару впав на землю.
Після того, як потерпілий ОСОБА_5 піднявся із землі, обвинувачений ОСОБА_7 наніс один удар ногою в груди потерпілому ОСОБА_5 , в результаті чого потерпілий відчував постійний різкий біль в ділянці грудей, а після цього штовхнув його, від чого той впав на дерев`яну лавку та перекинувся через неї.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому злочині за ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України не визнає, також і не визнає цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В своїх показаннях в судовому засіданні зазначив, що в той день, коли відбувалися події, він працював в охороні в нічному клубі "Парк клаб" і контролював зал зсередини. Там в нього була своя вишка, з якої він спостерігав за ситуацією в залі, а також бачив, хто заходить в приміщення. Коли він там стояв, то помітив, як заходили ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_5 і з ними ще одна особа. По тому, як вони заходили, а особливо ОСОБА_9 , він зрозумів, що вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, а тому спустився до охорони на вході і запитав, чому їх пропустили. З цього приводу він навіть телефонував до свого начальника і той повідомив, що це він дозволив їх пропустити. ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_5 та третя особа були в приміщенні клубу до 10 хвилин. ОСОБА_9 в залі клубу поводився неадекватно, а тому він підійшов до нього і попросив залишити приміщення, так як до закриття закладу залишалося близько півгодини. До потерпілого ОСОБА_5 він не підходив, але останній знаходився неподалік, підійшов до них, і він йому також пояснив, що буде виводити з приміщення клубу ОСОБА_9 , бо той знаходиться в стані алкогольного сп`яніння і поводить себе неадекватно. Тоді потерпілий ОСОБА_5 сказав йому, що він цього не дозволить зробити. В зв`язку з цим він прийняв рішення про видалення їх обох з приміщення клубу і про це сказав працівнику охорони ОСОБА_10 . Маючи намір вивести потерпілого ОСОБА_5 з приміщення, він взяв його за плече, але у відповідь потерпілий збиває його руку і біля барної стійки намагається кинути його, і в зв`язку з цим вони обоє впали. Це все було зафіксовано камерою відеоспостереження, відеозапис був вилучений працівниками поліції і в поліції цей відеозапис він переглядав, але пізніше відеозапис зник. Він піднявся і після цього все таки провів потерпілого ОСОБА_5 до виходу, ОСОБА_9 ніхто не виводив, він та третя особа вийшли самі. Після цього від виходу він повернувся назад в приміщення клубу. Через деякий час він вийшов на вулицю курити і побачив неподалік потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та з ними третю особу, вони щось кричали і махали руками. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , хотів з ним поговорити, показав, які в нього були брудні штани після падіння з потерпілим в приміщенні клубу, і запитав його: «Для чого так було поступати?». До потерпілого ОСОБА_5 він не підходив і спілкуватися з ним не бажав, і про це йому сказав. Потерпілий ОСОБА_5 тоді сказав, що говорити будемо завтра в райвідділі поліції, а тому на такі слова потерпілого він його відштовхнув. Під час розмови з ОСОБА_9 потерпілий рвався до нього кілька разів і намагався вдарити, але він відштовхував потерпілого ОСОБА_5 рукою та ногою в плечі, щоб він його не вдарив, таким чином намагаючись тримати від нього дистанцію. Коли потерпілий в черговий раз намагався нанести йому удар, але при цьому промахнувся, то він відштовхнув його на лавку і, можливо, із-за того, що потерпілий був в стані алкогольного сп`яніння, він перехилився і впав на землю. Тоді до нього кинувся ОСОБА_9 , але при цьому зачепив його, і вони опинилися на землі. Закінчився інцидент тим, що він піднявся, а після цього попередивши працівників охорони, пішов додому. Посилання в обвинуваченні на те, що ОСОБА_10 та інші громадяни його стримували від вчинення ним хуліганських дій, а він чинив опір, вирвавшись від ОСОБА_10 , не відповідає дійсності. Також обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що він не наносив удари в ділянку правої та лівої китиці потерпілого, а тому твердження органу досудового розслідування про те, що він заподіяв потерпілому тілесні ушкодження в вигляді трьох саден на правій китиці та одного садна на лівій китиці є безпідставними.
З потерпілим ОСОБА_5 в нього був конфлікт восени 2017 року. Приблизно о 2-3 годині ночі тоді в лікарню доставили хворого, якому була спричинена травма біля приміщення клубу. Він також під`їхав в лікарю і там оплачував необхідні обстеження, допомагав переміщувати хворого під час обстеження. Коли проводилося обстеження, в приміщення, в якому перебували він та лікар, зайшов потерпілий ОСОБА_5 і став наполягати на тому, щоб він вийшов. Тоді він запитав лікаря, чи може він бути присутнім в цьому приміщенні, на що лікар дозволив, але потерпілий ОСОБА_5 наполягав на своєму, і тоді він вийшов в коридор. Вже в коридорі потерпілий ОСОБА_5 дістав пістолет і погрожував йому.
Після зміни прокурором обвинувачення повністю визнає вину в злочині, передбаченому ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні після зміни прокурором обвинувачення і перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України не погоджується із зміною обвинувачення і підтримує обвинувачення в попередньому обсязі з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України. Дав суду показання, з яких вбачається, що 23 грудня 2017 року біля 2-ї години ночі він з ОСОБА_9 , з яким разом працював в Чортківському відділі поліції , та ОСОБА_11 , з яким раніше навчався в університеті і який приїхав до нього погостювати, прийшли в нічний клуб «Парк клаб» в м. Чорткові. Зайшовши в приміщення клубу, підійшли до барної стійки, де перебували близько 5-7 хвилин. Тоді з невідомих причин підбіг обвинувачений ОСОБА_7 , правою рукою зловив його за шию та почав тягнути на вулицю. В цей час підійшли інші працівники охорони і видалили його з приміщення клубу. На його запитання обвинувачений ОСОБА_7 відповів: «Ти знаєш за що, і в цьому закладі ти відпочивати не будеш». На вулиці він виражався до нього нецензурними та образливими словами і наніс йому 3-4 удари рукою та ногами в ділянку грудей та живота, від яких він відчував фізичний біль, а внаслідок останнього удару він перекинувся через лавку і отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на руках. ОСОБА_9 та працівники охорони клубу, зокрема ОСОБА_10 , намагалися припинити конфлікт, відтягували обвинуваченого ОСОБА_7 від нього, щоб той не спричинив йому тілесних ушкоджень. Але внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_7 йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою двох ребер та саден на руках.
З обвинуваченим ОСОБА_7 він знайомий з 2017 року, познайомилися в приміщенні Чортківської ЦКРЛ, де він намагався пройти до хворого, який перебував в комі, а обвинувачений ОСОБА_7 його не пропускав, в зв`язку з цим між ними виник конфлікт і він в цілях особистої безпеки вимушений був викликати допоміжні сили поліції.
Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В позовній заяві він вказав, що злочином йому було спричинено моральні та фізичні страждання, що виразилось у сильних душевних переживаннях, страхах, фізичному болю та пошкодженні його особистого майна. Так, не підлягає до використання його одяг: пальто, штани, сорочка, в якому він знаходився на відпочинку, та пошкоджений мобільний телефон, які згідно оціночних довідок коштують: телефон IРhone 4s чорного кольору -- 2 600 гривень, кашемірове пальто чорного кольору -- 2 600 гривень, сорочка моделі «Нове» розмір 49 темного кольору із полосами білого кольору -- 600 гривень, джинси синього кольору моделі TT-BLUE JEANS -- 800 гривень, що в сукупності становить 6 600 гривень.
У зв`язку із незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 йому було завдано непоправиму моральну шкоду, що полягає у сильних душевних стражданнях, привселюдному приниженні його честі та гідності як людини та працівника правоохоронного органу, які в подальшому проявилися на стані його здоров`я у вигляді тілесних ушкоджень, переживань та поганому сні, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 в розважальному закладі знаходились жителі міста Чорткова та прилеглих до нього населених пунктів, котрі знають, що він є працівником поліції, однак останній, незважаючи на це, вигукував в його сторону нецензурну лайку.
Крім цього, того дня до нього погостювати приїхав з міста Черкаси його товариш ОСОБА_11 , котрого він не бачив впродовж п`яти останніх років, та він бачив всі незаконні дії ОСОБА_7 відносно нього і такі дії принизили його гідність перед товаришем. Протиправні дії ОСОБА_7 відносно нього безпосередньо пов`язані з проведенням ним професійної діяльності як слідчого, останній неодноразово йому погрожував фізичною розправою та говорив в його сторону нецензурну лексику. Крім того, 27 грудня 2017 року в мережі «Інтернет» було опубліковано статтю «На Тернопільщині «фраєр», який «тримає Чортків» побив працівника поліції», яка викликала великий суспільний резонанс, як і з позитивними, так і з негативними відгуками щодо нього та поліції взагалі.
Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між злочинними діями ОСОБА_7 та завданою йому моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих йому моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру, потерпілий вважає, що є усі підстави для стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень.
Він підтримує повністю цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди і просить його задовольнити.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дав показання, якими підтверджується, що в грудні 2017 року, точної дати він не пам`ятає, до потерпілого ОСОБА_5 приїхав друг, з яким він навчався в університеті. ОСОБА_5 хотів показати місто, вони гуляли по місту, відвідували заклади, а потім вирішили піти в нічний клуб. Заплатили за вхід і зайшли всередину приміщення, ніхто їх не зупиняв. Він відійшов запитати чи є вільні столики. Потерпілий ОСОБА_5 залишився з ОСОБА_11 , а коли він повернуся, то їх на тому місці вже не було. Вийшов на вулицю і побачив збентежених потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_11 . Потерпілий ОСОБА_5 сказав, що обвинувачений ОСОБА_7 їх безпричинно вивів. В цей час підійшов обвинувачений ОСОБА_7 , почав ображати і наніс біля 4 ударів ногою потерпілому ОСОБА_5 в ділянку живота і грудей. При цьому, він казав, що цей мент знає, за що він получив. Коли потерпілий ОСОБА_5 впав на землю, то обвинувачений ОСОБА_7 хотів його бити. Його друзі забирали, тримали, але він виривався, намагався вирватися від них. Конфлікт тривав близько 10-15 хвилин. Не може сказати, що в той час зупинилася робота закладу. Йому нічого не відомо про неприязні відносини обвинуваченого та потерпілого. З потерпілим він знайомий з 2015 року, вони є колегами по роботі.
Свідок ОСОБА_11 , який допитувався в режимі відеоконференції, в судовому засіданні підтвердив, що в 20-х числах грудня 2017 року він приїхав до ОСОБА_5 і останній познайомив його з ОСОБА_9 . Вдень вони гуляли в містах Чорткові та Копичинцях, а в нічний час, десь після 12-ї години, пішли в нічний клуб «Парк клаб». Там заплатили за вхід, їм видали стрічки і вони зайшли в приміщення клубу. З потерпілим ОСОБА_5 підійшли до барної стійки, а ОСОБА_9 пішов подивитися чи є вільні місця. Біля барної стійки були біля 5 хвилин, як до стійки підійшли невідомі особи і почали тягнути потерпілого ОСОБА_5 в сторону виходу. На вулиці один з тих осіб кричав до потерпілого ОСОБА_5 , виражався нецензурними та образливими словами. На його запитання потерпілий ОСОБА_5 сказав, що це ОСОБА_7 , з яким в нього раніше був конфлікт. Тоді під час словесної перепалки обвинувачений ОСОБА_7 сказав, що він ще з потерпілим розбереться. Він наніс три удари ногою в груди потерпілого і від останнього удару той перелетів через лавку і впав на спину. Обвинувачений ОСОБА_7 налетів на нього, але між ними став ОСОБА_9 . Він хотів відтягнути потерпілого ОСОБА_5 , а колеги обвинуваченого намагалися припинити конфлікт, але він продовжував наносити тілесні ушкодження. Після цього речі потерпілого ОСОБА_5 були розкидані і були в болоті, на руці був поріз, напевне від розбитої пляшки чи склянки. Крім порізу не знає, чи були інші тілесні ушкодження. Такий конфлікт тривав біля 5 хвилин.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дав показання, якими підтверджується, що 24 грудня 2017 року він був в приміщенні нічного клубу "Парк клаб", стояв при виході з клубу, там де стоїть охорона і бачив, як з приміщення клубу працівники охорони виводили людину. Як правило, з клубу виводять, коли особа неадекватно себе поводить або знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Раніше неодноразово в клубі були випадки, коли виводили людей із-за неадекватної поведінки чи в стані сп`яніння. Вони самі виходили або їх виводили. Ця особа, яку виводили, як йому пізніше стало відомо, що це був потерпілий ОСОБА_5 , неадекватно себе поводила і відбивалась від охорони, чинила опір, не підчиняючись вимогам працівників охорони. ОСОБА_10 і обвинувачений ОСОБА_7 тоді були в спецодязі з написом "Охорона". Потерпілого виводили двоє працівників охорони закладу, які провели його до виходу на вулицю. Обвинувачений ОСОБА_7 потерпілого не виводив, він залишився в приміщенні клубу, обтріпував свій одяг. Через якийсь час він вийшов на вулицю і там чув нецензурну лексику від потерпілого ОСОБА_5 , між потерпілим та обвинуваченим була якась шарпанина, бо вони впали, напевне їх хтось штовхнув через лавку. Не бачив, щоб обвинувачений ОСОБА_7 наносив удари потерпілому ОСОБА_5 . Він підійшов і підняв обвинуваченого ОСОБА_7 , а хтось інший підняв потерпілого ОСОБА_5 . ОСОБА_12 не бачив тілесних ушкоджень на обличчі потерпілого ОСОБА_5 , хоча він міг отримати тілесні ушкодження внаслідок падіння через лавку. Він не припиняв конфлікт між потерпілим і обвинуваченим, а лише допомагав останньому піднятися з землі. В той час робота закладу не припинялась, клуб працював в звичайному режимі. Цей конфлікт тривав кілька хвилин.
Свідок ОСОБА_10 підтвердив в судовому засіданні, що під час виконання обов`язків працівника охорони нічного клубу «Парк клаб» до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_7 і попросив допомогти видалити з приміщення клубу клієнтів, які були в стані алкогольного сп`яніння. Він з обвинуваченим підійшли до цих осіб і ОСОБА_7 попросив їх вийти з клубу. В зв`язку з тим, що вони відмовилися, почалася словесна перепалка та сутичка, а тому їх довелося виводити з застосуванням фізичної сили. Обвинувачений ОСОБА_7 виводив потерпілого ОСОБА_5 , який не хотів виходити, чинив опір. ОСОБА_9 опору не чинив. Вже на вулиці ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 і став з ними говорити і в цей момент почалася штовханина. Він не чув нецензурної лайки і не бачив, що обвинувачений ОСОБА_7 наносив потерпілому удари в груди. Він бачив, як вони обоє зашпорталися за лавку і впали. Коли вони впали, він намагався припинити конфлікт і став між ними , щоб не допускати їх один до одного. Вважає дії ОСОБА_7 в приміщенні клубу правомірними, бо відвідувачі були в стані алкогольного сп`яніння. Під час конфлікту робота клубу не припинялась, клуб продовжував роботу в звичному режимі.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав показання, з яких вбачається, що він офіційно в нічному клубі не працював, але з кінця 2017 року -- на початку 2018 року проходив там практику. 24 грудня 2017 року, коли був на роботі, то ОСОБА_9 просив пропустити його та інших осіб, які були з ним, безкоштовно в приміщення клубу, але він йому відмовив і більше до нього ніхто не звертався. Вони вже були в стані алкогольного сп`яніння, оскільки від них був характерний запах з рота і заплутана мова. Потім він бачив, як вони підходили до бару. Коли працівники охорони виводили з приміщення клубу потерпілого ОСОБА_5 , він при цьому присутнім не був. В той вечір він виходив на вулицю, але не бачив, як обвинувачений ОСОБА_7 комусь наносив удари. На вулиці він допомагав підвестися обвинуваченому, бо той лежав на землі, а за метрів 2 від нього лежала інша людина. На наступний день йому стало відомо про конфлікт з працівниками поліції.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання, якими підтверджується, що в той вечір він був на роботі в нічному клубі "Парк клаб" і там бачив, як троє осіб підійшли до барної стійки, а через деякий час до них підійшли працівники охорони і попросили їх вийти. Вони стали шарпатися, проте до них застосували фізичну силу та вивели на вулицю. Серед них був і потерпілий ОСОБА_5 , який чинив опір працівникам охорони, інші особи йому не знайомі. Скільки часу вони були біля барної стійки не знає, він їх бачив там хвилин 5. По цій події був відеозапис з камери відеоспостереження, але потім цей запис зник.
Свідок ОСОБА_15 підтвердив, що він в той вечір був на роботі в нічному клубі «Парк клаб», стояв на вході біля металодетектора і пропускав по браслетах відвідувачів. В приміщенні клубу за порядком дивилися обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які мали відповідний одяг з написом «Охорона». На вході вони пропустили потерпілого і з ним ще двоє чи троє осіб, точно пригадати не може. Через хвилин 5 обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вивели потерпілого на вулицю, який не хотів виходити, чинив супротив. Хтось з працівників сказав, що він був в стані алкогольного сп`яніння. Що було на вулиці він не бачив. Чув, що була сутичка. Після цього в роботі закладу нічого не змінилося, відвідувачі, як звичайно, заходили і виходили. І раніше бували випадки, коли відвідувачів клубу видаляли з приміщення, коли вони знаходилися в стані алкогольного сп`яніння чи неадекватно себе поводили. Обвинувачений ОСОБА_7 в той вечір діяв, як звичайно, в такій ситуації.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердив, що 23 грудня 2017 року він був на дні народження в друга і приблизно в період з 1-ї годині 45 хвилин до 2-ї години 30 хвилин стояв на вулиці біля входу в приміщення нічного клубу «Парк клаб» і бачив, як обвинувачений ОСОБА_7 наносив удари рукою та ногою в груди потерпілому ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дав показання, якими підтвердив, що він працює лікарем в Чортківській центральній районній лікарні і в 2017 році, дату та місяць не пригадує, був ургентним лікарем-невропатологом. В той день каретою швидкої медичної допомоги в лікарню був доставлений хворий, внаслідок огляду якого він запідозрив черепно-мозкову травму, а тому виникла потреба в більш детальному обстеженні. Обвинувачений ОСОБА_7 надавав допомогу в транспортуванні хворого в супроводі середнього медперсоналу, а в кабінеті допомагав переставити його на стіл комп`ютерної томографії. Коли він перебував в пультовій кімнаті, там також знаходився і обвинувачений ОСОБА_7 , то через деякий час туди зайшов потерпілий ОСОБА_5 . Він запитав, чому тут знаходяться посторонні особи в момент обстеження, на що він відповів, що проводити обстеження може в присутності будь-кого, але не може давати інформацію про стан хворого. Сказав, що потерпілий ОСОБА_5 також може бути присутнім. Але потерпілий ОСОБА_5 наполягав на тому, щоб обвинувачений ОСОБА_7 вийшов з приміщення, в зв`язку з чим вони стали сперечатися, а потім вийшли в коридор, а він залишився в пультовій.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні підтвердила, що приблизно в вересні - жовтні 2017 року вона була на чергуванні в Чортківській районній лікарні. Вночі біля 3-ї години привезли хлопця, якого побили в парку. Під час проведення комп`ютерної томографії хворому в лаборантській кімнаті, крім лікаря ОСОБА_17 , там був також і обвинувачений ОСОБА_7 . Через якийсь час туди також зайшов і працівник поліції ОСОБА_5 , який запитав, чому тут знаходиться ОСОБА_7 . З цього приводу вони стали говорити на підвищених тонах, а потім нецензурно сваритися.
24 грудня 2017 року потерпілий ОСОБА_5 звернувся в Чортківський ВП ГУНП в Тернопільській області з заявою, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та невідомих осіб, які 24 грудня 2017 року близько 2-ї години в приміщенні розважального закладу "Парк клаб", що по вул. Б.Хмельницького в м. Чорткові, з явної неповаги до суспільства та норм моралі, котрі існують в нашому суспільстві, порушуючи громадський порядок, проявляючи цинізм, з хуліганських спонукань та здійснюючи опір особам, котрі прагнули припинити вказані дії спричинили йому тілесні ушкодження.
Згідно протоколу огляду від 24 грудня 2017 року зі згоди співвласника ОСОБА_20 проведено огляд нічного клубу "Парк клаб". В ході проведення цієї слідчої дії в протоколі огляду зафіксовано, як здійснюється контроль та пропуск в приміщення клубу, а також вихід людей з цього приміщення. На вулиці біля будівлі клубу розміщені дві дерев`яні лавки та сміттєвий бак. Під час огляду здійснювалося копіювання відеозапису з камер відеоспостереження за 24 грудня 2017 року.
Згідно заяви від 24 грудня 2017 року потерпілий ОСОБА_5 добровільно видав слідчому СВ Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області джинси синього кольору, сорочку темного кольору, пропускний білет у нічний заклад "Парк клаб", мобільний телефон марки Айфон 4С.
Відповідно до протоколу огляду від 24 грудня 2017 року слідчим проведено огляд речей потерпілого ОСОБА_5 , а саме: темно-синіх джинсів, які на момент огляду є вологими, з передньої сторони джинсів на лівій штанці в області коліна та вище наявні нашарування грунту, із задньої сторони на всій поверхні наявні нашарування грунту, на задній правій кишені джинсів є напис «TTBL FASHION»; темної сорочки з білими вертикальними та горизонтальними полосками, на момент огляду сорочка волога та пом`ята, на комірі даної сорочки наявні написи «M 39/40» «GILBE RTO classic»; смужки паперу розового кольору, на передній стороні якої наявний напис «Грудень 2017» та цифри 4485. Зі слів ОСОБА_5 дана смужка паперу слугувала пропускним білетом в нічний клуб «Парк клаб»; мобільного телефону марки «IPhone» чорного кольору, з передньої сторони даного телефону наявна кнопка, із задньої сторони даного телефону по всій частині наявні тріщини. Серійний номер телефону НОМЕР_1 .
З протоколу проведення слідчого експерименту від 25 грудня 2017 року вбачається, що ця слідча дія була проведена з участю потерпілого ОСОБА_5 , який розказав та показав про дії учасників конфлікту та механізм нанесення йому ударів обвинуваченим біля 2-ї години в ніч на 24 грудня 2017 року на території біля нічного клубу «Парк клаб».
Аналогічно про такі дії учасників конфлікту розказав та показав свідок ОСОБА_11 , що вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 25 грудня 2017 року.
Згідно висновку експерта № 424 від 27 грудня 2017 року при експертизі потерпілого ОСОБА_5 виявлені слідуючі тілесні ушкодження: три садна на правій китиці та одне садно на лівій китиці. Ці тілесні ушкодження, як в сукупності, так і кожне зокрема, за ступенем тяжкості належать до легких. Дані тілесні ушкодження, враховуючи їх вид та властивості, утворилися від дії тупих предметів, можливо в час та при обставинах викладених у постанові.
27 грудня 2017 року обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до слідчого СВ Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області з заявою про долучення до матеріалів кримінального провадження його одягу, а саме: джинсових штанів синього кольору, чорної кофти, в які він був одягнутий в ніч на 24 грудня 2017 року.
Згідно протоколу огляду від 27 грудня 2017 року слідчим проведено огляд одягу, який добровільно видав обвинувачений ОСОБА_7 , а саме: джинсових штанів синього кольору, на яких на момент огляду наявні нашарування бруду на всіх штанах, саме більше зосередження в області коліна, та светра чорного кольору, на якому є напис "SECURITY" та логотип "Парк клаб" на лицевій та тильній стороні, також на светрі наявне нашарування бруду.
Згідно протоколу огляду від 27 грудня 2017 року слідчим з участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 проведено перегляд відеозаписів з камер спостереження нічного клубу "Парк клаб", що в м. Чорткові від 24 грудня 2017 року. В протоколі огляду зазначено про перегляд відеозаписів з трьох камер відеоспотереження: з камери біля барної стійки, з камери на вході в приміщення нічного клубу та з камери перед входом в нічний клуб.
В ході судового розгляду кримінального провадження в судовому засіданні також було проведено перегляд диску з відеозаписами з камер відеоспостереження нічного клубу "Парк клаб", який було надано стороною обвинувачення в ході судового розгляду кримінального провадження. Під час перегляду встановлено, що відеозапис з камери біля барної стійки на комп`ютері не відтворюється. На відеозаписі з камери біля входу в нічний клуб зафіксовано, як потерпілий з ОСОБА_9 та ОСОБА_21 проходять в приміщення клубу, а через деякий час обвинувачений ОСОБА_7 з працівниками охорони з застосуванням фізичної сили видаляють потерпілого з приміщення клубу і потерпілий при цьому чинить їм активний опір. На відеозаписі з камери перед входом в приміщення клубу зафіксовано скупчення людей, проте ідентифікувати осіб і їх дії виявилося неможливим із-за умов зйомки (в нічний час).
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.
Згідно обвинувального акту, який надійшов на розгляд суду, 24 грудня 2017 року біля 2-ї години обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні нічного клубу «Парк клаб», який розташований по вул. Б.Хмельницького, 31В м. Чорткова, підійшов до відвідувача даного закладу потерпілого ОСОБА_5 та нічого не пояснюючи, виражаючись в його сторону нецензурними словами, безпричинно схопив його правою рукою за шию та застосовуючи фізичну силу виштовхав ОСОБА_5 із приміщення нічного клубу на вулицю.
Далі в обвинуваченні ОСОБА_7 зазначено, що через декілька хвилин, перебуваючи на вулиці біля входу в нічний клуб «Парк клаб», де знаходилось значне скупчення людей, обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, підійшов до ОСОБА_5 та виражаючись в його сторону нецензурними та образливими словами, штовхнув його рукою в область грудей. Після цього ОСОБА_10 , припиняючи хуліганські дії ОСОБА_7 , стримував його та не допускав до потерпілого ОСОБА_5 .
Однак, обвинувачений ОСОБА_7 , здійснюючи опір, вирвавшись від ОСОБА_10 , відштовхнувши його в сторону, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та, виражаючись образливими словами в його сторону, наніс один удар ногою в область грудей. Після цього працівники та відвідувачі нічного клубу намагалися припинити протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , з цією метою тримали його та не давали продовжувати наносити удари потерпілому, однак обвинувачений ОСОБА_7 знову вирвався та наніс один удар ногою в ділянку грудей потерпілого ОСОБА_5 , від чого останній впав на землю. Громадяни, які знаходились біля нічного клубу стримували обвинуваченого ОСОБА_7 від вчинення ним хуліганських дій.
Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений ОСОБА_7 з особливою зухвалістю вирвався від осіб, які його тримали та, виражаючись образливими та нецензурними словами, наніс один удар ногою в груди потерпілому ОСОБА_5 , після чого штовхнув його, від чого останній впав на дерев`яну лавку та перекинувся через неї. Далі обвинувачений ОСОБА_7 намагався продовжити наносити удари потерпілому ОСОБА_5 , однак йому завадив ОСОБА_9 , який разом із іншими особами припинили хуліганські дії ОСОБА_7 .
На завершення орган досудового розслідування в обвинуваченні зазначає, що своїми хуліганськими діями, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, яка виразилася в насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_7 перервав нормальний відпочинок потерпілого ОСОБА_5 та спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді трьох саден на правій китиці та одне садно на лівій китиці, які за ступенем тяжкості належать до легких.
Щодо цієї частини обвинувачення, то суд зазначає, що в ній не зазначено, яким чином обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді трьох саден на правій китиці та одне садно на лівій китиці. Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю заперечив нанесення потерпілому ударів в цю частину тіла. Також в тексті обвинувачення не зазначено про нанесення таких ударів та механізм заподіяння цих тілесних ушкоджень. Докази дослідженні в судовому засіданні такі обставини теж не підтверджують.
Таким чином, згідно обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується в вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України за ознаками хуліганство, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.
Проте така кваліфікуюча ознака особливої зухвалості хуліганства, як заподіяння тілесного ушкодження, в даному випадку вже не зазначена.
Щодо обставин, які вказані на початку наведеного обвинувачення, то суд зазначає, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 суперечать показанням потерпілого ОСОБА_5 та його друзів - свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .. Підтвердити викладені в обвинуваченні обставини розвитку подій в цій ситуації міг би запис з камери відеоспостереження клубу, який було вилучено під час проведення огляду місця події 24 грудня 2017 року. В судовому засіданні було досліджено протокол огляду відеозаписів з камер спостереження від 27 грудня 2017 року, який було проведено з участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 . До протоколу долучено диск з відеозаписом з камер відеоспотереження нічного клубу «Парк клаб». Як вбачається з протоколу, фрагмент відеозапису починається о 1-й годині 59 хвилин і закінчується о 2-й годині 29 хвилин, але в протоколі відмічено лише момент, коли потерпілий з ОСОБА_11 перебувають біля барної стійки і в цей час рука невідомого чоловіка, зі слів потерпілого це був ОСОБА_7 , схопила його за плече лівої руки. Що зафіксовано на камері перед цим і після цього в протоколі огляду не зазначено. Хоча обвинувачений та свідок ОСОБА_14 в своїх показаннях стверджували, що камерою відеоспостереження було зафіксовано, як тоді розвивалися події. Переглянути цей запис під час судового розгляду кримінального провадження виявилось неможливим, оскільки такий запис не відтворюється. На другому відеозаписі, що міститься на диску, і який було переглянуто в залі судового засідання, видно, що потерпілого, який чинив активний опір, з приміщення клубу видаляли не тільки обвинувачений ОСОБА_7 , а і інші працівники охорони, що суперечить твердженню органу досудового розслідування, що саме обвинувачений ОСОБА_7 виштовхав потерпілого з приміщення нічного клубу на вулицю.
Стороною обвинувачення показання обвинуваченого щодо таких обставин належними доказами не спростовано.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.
Отже, вищенаведені обставини свідчать про те, що органом досудового розслідування при складанні обвинувачення щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України допущено певну суперечність обвинувачення в частині фактичних обставин цієї події.
Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор в порядку визначеному ст. 338 Кримінального процесуального кодексу України змінив вищенаведене обвинувачення і дії обвинуваченого ОСОБА_7 перекваліфікував на ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України за ознакою умисне завдання ударів, які завдали фізичний біль і не спричинили тілесні ушкодження.
Проте потерпілий ОСОБА_5 з таким рішенням прокурора не погодився і користуючись положеннями ч. 3 ст. 338 Кримінального процесуального кодексу України в судовому засіданні продовжував підтримувати обвинувачення ОСОБА_7 в попередньому обсязі, тобто за ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України.
Однак, суд з врахуванням правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к) приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого як хуліганства, не ґрунтується на правильному застосуванні закону про кримінальну відповідальність, а тому перекваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України вважає правильною.
Так, в вищезазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 Кримінального кодексу України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
З урахуванням зазначеного, дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 січня 2013 року № 223-192/0/4-13 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм матеріального права щодо кваліфікації хуліганства» сформульовано обов`язкові для всіх судів України правові позиції Верховного Суду України за наслідками розгляду Верховним Судом України заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно-небезпечних діянь (постанова від 04 жовтня 2012 року у справі №5-17кс12).
Так, при відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно-небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин справи (провадження): 1) засуджені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.
Така ж позиція міститься і в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 21 січня 2020 року (справа № 751/4233/18).
Так, в ході судового розгляду кримінального провадження на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів встановлено, що на час подій, які відбувалися в ніч на 24 грудня 2017 року, як в приміщенні нічного клубу «Парк клаб», так і на території біля нього, обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_5 перебували в неприязних відносинах, які виникли на грунті конфлікту між ними в приміщенні Чортківської районної лікарні в жовтні 2017 року. Такі обставини підтверджуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 свідчать про те, що вона була зумовлена саме особистою неприязню до потерпілого ОСОБА_5 , протиправні діяння обвинуваченого були спрямовані лише по відношенню до потерпілого ОСОБА_5 , відносно інших осіб такі діяння не вчинялися, оскільки інші особи з відповідними заявами не зверталися в відділ поліції і свідки події не підтвердили, що дії обвинуваченого були спрямовані і відносно інших осіб. Тобто діяння обвинуваченого не були спрямовані на бажання протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.
Зазначене дає підстави для висновку про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК України.
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 зумовлені наміром нанести удари потерпілому ОСОБА_5 і були безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне завдання потерпілому ударів, які завдали фізичний біль і не спричинили тілесні ушкодження.
На стадії судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_5 подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в сумі 6 600 гривень та моральної шкоди в сумі 50 000 гривень.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.
У разі повного або часткового задоволення позову суд має навести відповідні докази, провести розрахунки розміру відшкодування, а також вказати норми матеріального права, на підставі яких вирішується позов.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з нормою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до вимог Цивільного кодексу шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Отже, відповідальність за завдану шкоду може настати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювана шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
В позовній заяві щодо відшкодування матеріальної шкоди потерпілий ОСОБА_5 вказав на пошкодження під час конфлікту з обвинуваченим його особистого майна, яке не підлягає до використання. Зокрема, це пальто, штани, сорочка, в яких він знаходився на відпочинку. При цьому, також було пошкоджено його власний мобільний телефон. Згідно оціночних довідок ці речі коштують: телефон IРhone 4s чорного кольору -- 2 600 гривень, кашемірове пальто чорного кольору -- 2 600 гривень, сорочка моделі «Нове» розмір 49 темного кольору із полосами білого кольору -- 600 гривень, джинси синього кольору моделі TT-BLUE JEANS -- 800 гривень, що в сукупності становить 6 600 гривень.
На підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди позивачем надано оціночні довідки фізичних осіб-підприємців про вартість станом на 23 грудня 2017 року мобільного телефону, кашемірового пальто, сорочки та джинсів.
Під час проведення досудового слідства слідчим проводився огляд джинсів, сорочки та мобільного телефону і під час проведення цієї слідчої дії не було зафіксовано, що сорочка та джинси мають якісь пошкодження, що робить їх непридатними для подальшого використання. Дійсно, під час проведення огляду встановлено, що мобільний телефон має механічні пошкодження, але докази, які би підтверджували вартість його ремонту, чи про неможливість проведення такого ремонту, суду не надано. Під час проведення цієї слідчої дії огляд кашемірового пальто взагалі не проводився.
За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди за його недоведеністю, оскільки потерпілим, який водночас є і цивільним позивачем, відповідними доказами не доведено розмір заподіяної матеріальної шкоди.
В позовній заяві потерпілий просив стягнути з обвинуваченого 50 000 гривень моральної шкоди, заподіяної йому діями обвинуваченого.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, а також в приниженні честі та гідності фізичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року в п. п. 3, 5, 9 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У рішенні від 12 липня 2007 року в справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.
Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілому ОСОБА_5 дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з вчиненням відносно нього даного кримінального правопорушення, а тому вважає за необхідне, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, глибини фізичних та душевних страждань заподіяних потерпілому, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.
Згідно зі ст. 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
В ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено, зокрема, такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.
Відповідно до вимог п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може грунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, які не містять даних про фактичні обставини справи, або на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В статті 7 Кримінального процесуального кодексу України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
В статті 17 зазначеного Кодексу закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом,
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Необхідно врахувати те, що за змістом докази поділяються на прямі, які безпосередньо вказують на наявність або відсутність конкретної обставини, що входить до предмета доказування, та непрямі, які прямо не вказують на ці обставини, але за їх допомогою можна зробити висновок про можливість (або неможливість) існування цих обставин. Останні зазвичай можуть указувати на проміжні факти, які підтверджують предмет доказування в сукупності з іншими доказами.
А тому, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшла підтвердження та доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в вчиненні суспільного небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України.
До такого висновку суд дійшов на підставі даних отриманих з показань обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 , свідків, протоколами слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_11 . При цьому показання обвинуваченого, потерпілого та свідків є логічними, послідовними та узгоджуються як окремо, так і між собою, а також з іншими доказами, а тому вони судом приймаються до уваги при винесенні вироку.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
З врахуванням таких вимог закону при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який характеризується позитивно за місцем проживання, не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога.
Обставиною, згідно з положеннями статті 66 Кримінального кодексу України, що пом`якшує покарання, суд зазначає визнання обвинуваченим своєї вини в вчиненому злочині.
Обставин, що обтяжує покарання згідно з положеннями статті 67 Кримінального кодексу України, в кримінальному провадженні не встановлено.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому покарання за ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України в вигляді штрафу.
У межах кримінального провадження органом досудового розслідування заявлено судові витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні для проведення судової експертизи холодної зброї в сумі 263 гривні 88 копійок. Оскільки висновок вказаної експертизи не був доказом вини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 діяння, а тому суд не знаходить підстав для стягнення з останнього таких процесуальних витрат і такі витрати слід віднести за рахунок держави.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності із вимогами ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, --
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання в вигляді штрафу в розмірі 45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень.
Речові докази: джинси синього кольору та сорочу темного кольору, в які був одягнутий потерпілий повернути ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «IPhone 4s» залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 , джинси синього кольору та чорну кофту, в які був одягнутий обвинувачений повернути ОСОБА_7 , пропускний білет (браслет) в нічний клуб «Парк клаб» та диск з відеозаписами з камер відеоспостереження нічного клубу «Парк клаб» зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_5 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної (немайнової) шкоди, заподіяної злочином.
В задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовити за недоведеністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1