ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/740/20 Справа № 185/3099/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Першотравенську Дніпропетровської області, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні № 0000778,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

встановила:
Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 годин 00 хвилин 10 липня 2020 року, без визначення розміру застави.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив наступне.
12 травня 2020 року до ЄРДР було внесено відомості за за № 0000778 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.
Органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_6 у тому, що він, реалізуючи сумісний злочинного намір з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленої під час розслідування особи під іменем ОСОБА_12 вчинив інкриміновані злочини за наступних обставин.
ОСОБА_11 приблизно о 04 год. 15 хв. 11 травня 2020 року домовився з ОСОБА_13 про допомогу в заміні колеса транспортного засобу на трасі між населеними пунктами - с. Богуслав та с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області.
ОСОБА_13 прибувши на місце зустрічі де побачив ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , особу під іменем ОСОБА_12 , та ОСОБА_14 , які прибули на місце зустрічі на транспортному засобі марки ЗАЗ «Forza AF4854», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 .
Після чого ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу, з метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство небезпечне для здоров`я ОСОБА_13 , не вдаючись до домовленості з приводу повернення потерпілим грошових коштів, сумісно із ОСОБА_10 та ОСОБА_14 почали наносити численні удари ногами, руками, а також предметом, схожим на биту по різних частинах тіла ОСОБА_13 , вимагаючи від останнього повернення грошових коштів, та долаючи, таким чином, всілякі наміри до можливого опору.
У подальшому, не отримавши від потерпілого грошових коштів, ОСОБА_11 сумісно із ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та собою під іменем ОСОБА_12 , було прийнято рішення про викрадення ОСОБА_15 .
Під час вчинення злочинних, сумісних, групових дій, ОСОБА_11 , діючи сумісно із ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та особою під іменем ОСОБА_12 , заволоділи мобільним телефоном, марки «Samsung А 7», з метою подальшого розпорядження ним, завдавши тим самим ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 10 000,00 грн.
Продовжуючи свої заздалегідь заплановані злочинні дії, ОСОБА_11 з використанням буксирувального тросу, проти волі потерпілого, зв`язав ноги ОСОБА_13 , в той час як інші чоловіки зв`язували руки та поклали його в багажне відділення зазначеного транспортного засобу марки ЗАЗ та повезли потерпілого в напрямку м. Першотравенська Дніпропетровської області.
На шляху слідування до м. Першотравенська Дніпропетровської області ОСОБА_13 пересадили на заднє сидіння транспортного засобу марки ВАЗ 2106, д/н НОМЕР_2 , в той час, протягом часу пересаджування, до зазначеної групи осіб приєднався ОСОБА_6 , який, діючи сумісно з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та особою під іменем ОСОБА_12 , будучи обізнаним про протиправні дії останніх, пред`являв до ОСОБА_13 протиправні вимоги передання йому грошових коштів. Після отримання відмови в наданні грошових коштів, з метою продовження протиправних дій у вигляді застосування насильства та отримання в результаті його застосування грошових коштів або гарантій отримання права на них, надягнувши на голову ОСОБА_13 куртку, без відома потерпілого та проти його згоди, перевезли ОСОБА_13 до м. Першотравенська Дніпропетровської області.
Приблизно з 06-00 год. до 07-00 год. 11 травня 2020 року супроводили ОСОБА_13 зі зв`язаними руками у приміщення квартири АДРЕСА_2 в якій на підставі укладеного договору оренди проживав ОСОБА_6 де потерпілий був залишений зловмисниками.
Перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, після короткочасної телефонної розмови із невстановленою під час розслідування особою, ОСОБА_6 , керуючись корисливими мотивами, вимагаючи повернення грошових коштів, наніс не менше трьох ударів в область правого вуха ОСОБА_13 , з метою примушування до вирішення майнового питання щодо повернення потерпілим грошових коштів. Переймаючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_13 пообіцяв заробити грошові кошти за кордоном та за їх рахунок придбати транспортний засіб для розрахунку за борги, що дозволило йому дійти згоду з майнового питання з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та особою під іменем ОСОБА_12 , які тільки після цього, в обідній час 11 травня 2020 року перевезли ОСОБА_13 на зазначеному транспортному засобі у м. Тернівка Дніпропетровської області, де приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_13 прийшов додому.
Крім того, ОСОБА_11 , діючи сумісно із ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та особою під іменем ОСОБА_12 , приблизно о 05-00 год. 11 травня 2020 року, попередньо застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, відкрито заволоділи транспортним засобом, коли ОСОБА_10 сів за кермо транспортного засобу марки ВАЗ 21061, державний номер НОМЕР_3 на якому потерпілий прибув на місце зустрічі та який належить ОСОБА_16 , прослідував у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, де по закінченню злочинних дій відносно потерпілого ОСОБА_13 вказаний транспортний засіб був залишений у м. Першотравенську, в якості гарантії повернення грошових коштів ОСОБА_13 .
12 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
В обґрунтування ухвали про застосування стосовно ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочини, серед яких є особливо тяжкий злочин, раніше судимий, не має постійного місця роботи, постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про нестійкість соціальних зв`язків, враховуючи також існування ризиків незаконного впливу на інших учасників кримінального правопорушення з метою схилення їх до надання суду неправдивих свідчень на його користь, перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.
Підозрюваний ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. Вважає застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою неправомірним. Зазначає про безпідставну підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 187 та 289 КК України, що підтверджується показаннями свідків та потерпілого.
Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі ставить питання про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою застосувати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.
Посилається на необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б вказували на те, що останній вчинив вказані злочини.
Як повідомив в судовому засіданні ОСОБА_6 , в ніч з 10 на 11 травня 2020 року він знаходився за місцем проживання в м. Першотравенськ та на ділянку автодороги між селами Богуслав та Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області 04.30 годин 11 травня 2020 року не виїжджав. Вранці 11.05.2020 року покинув своє місце мешкання в м. Першотравенськ приблизно о 07.00 годин.
Відсутність ОСОБА_6 на зазначеній ділянці автодороги та непричетність до заволодіння автомобілем ВАЗ-2106 та мобільним телефоном «Самсунг» підтверджує в своєму допиті і потерпілий ОСОБА_13 .
Покази потерпілого та підозрюваного ОСОБА_6 , інші матеріали кримінального провадження, навіть саме повідомлення про підозру ОСОБА_6 , на думку захисника, вказують на те, що останній дійсно був відсутній 11.05.2020 р. на ділянці автодороги та не має ніякого відношення до інкримінованих йому злочинів.
Зазначає про недоведеність ризиків, перелічених слідчим в клопотанні, оскільки до клопотання слідчого не додано конкретних доказів, що ОСОБА_6 має ухилятись від слідства та суду, впливати на потерпілого або свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що єдиною підставою для застосування стосовно ОСОБА_6 тримання під вартою, як слідчим, так і слідчим суддею стало виключно тяжкість інкримінованих йому злочинів та можливе покарання.
Крім того, вважає необґрунтованим висновки слідчого судді, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде недостатнім для запобігання заявленим ризикам.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник підтримали вимоги скарг, просили їх задовольнити. Вважають, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а наявність підозри та ризиків, на які вказують слідчий та прокурор, не доведені.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту. Вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного.
Згідно матеріалів судового провадження, слідчим відділом Павлоградського ВП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 12 травня 2020 року № 0000778 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України.
12 травня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України.
13 травня 2020 року слідчий СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого було задоволено та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.00 години 12 травня 2020 року.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду злочинів, серед якого особливо тяжкий, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може вчинити спроби переховуватись органу досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення його вини в інкримінованих злочинах, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявності судимості, відсутності постійного місця роботи та законного джерела доходу.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що підозра, пред`явлена ОСОБА_6 є необґрунтована, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу.
Так, відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, які є достатні для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема:
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 ;
- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_13 від 12.05.2020 року;
- протоколами допитів свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ;
- протоколом обшуку автомобіля ЗАЗ Форза д/н НОМЕР_1 , від 12.05.2020 року;
- протоколом огляду мобільних телефонів, виданих потерпілим ОСОБА_13 ;
- та іншими доказами, наданими до клопотання слідчого.
Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.
Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, слідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.
Колегія вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які не є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.
В зв`язку з наведеним, посилання сторони захисту про відсутність доказів щодо існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними та вважає обґрунтованими посилання слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки які належним чином мотивовані та наведені в оскаржуваній ухвалі.
Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень, суспільну небезпеку вчиненого, особу підозрюваного, те, що він раніше судимий та на теперішній час не працює, постійного джерела прибутку не має, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та незаконного впливу на інших учасників провадження.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.
При апеляційному розгляді порушень процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали, не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, ухваленою у відповідності до закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 177, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4