справа № 710/85/17
провадження № 1-кп/691/26/20
У Х В А Л А

06 липня 2020 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

Колегія суддів Городищенського районного суду Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження дії обраного запобіжного заходу обвинуваченому в кримінальному провадженні №0000655 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.125, ч.2 ст.125, ч.1 ст.185, ч.1 ст.263, ст.395 КК України,-

встановила:

Під час судового розгляду кримінального провадження, 06 липня 2020 року, прокурором заявлено клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ..

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до суду не прибули, повідомили про проведення судового засідання без їх участі. На думку колегії суддів, неявка потерпілих відповідно до вимог ст.325 КПК України не перешкоджає розгляду і вирішенню питання щодо продовження чи зміни обраного виду запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Обвинувачений та захисник заперечили щодо підстав для утримання під вартою і просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, надавши колегії суддів докази, які обґрунтовують можливість застосування вказаного виду запобіжного заходу, а саме: довідку виконавчого комітету Шполянської міської ради Черкаської області від 21 травня 2020 року №678 про місце реєстрації ОСОБА_6 , заяву ОСОБА_12 , від 02 липня 2020 року щодо проживання ОСОБА_6 , у разі зміни запобіжного заходу, в її будинку по АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності, згідно договору купівлі-продажу від 12 квітня 2012 року та рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2012 року, особу ОСОБА_12 підтверджено з наданням копії ідентифікаційного коду НОМЕР_1 та копією паспорта громадянина України Серії НОМЕР_2 .

Колегія суддів, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, враховуючи зміст заяв потерпілих про судовий розгляд у їх відсутності, дослідивши матеріали судового провадження, вважає, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, в силу наступного.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку, суд, зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу і в компетенції суду, згідно ч.1 цієї ж статті, за клопотанням учасників судового провадження обрати, змінити, чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який суттєво обмежує конституційне право людини на свободу та особисту недоторканість. Будучи природним воно має бути забезпечене підвищеним захистом у сфері кримінального судочинства, а тому й може бути обмежене лише при дотриманні загальноприйнятих принципів виходячи із критеріїв розумності та об`єктивності.

Згідно ст.3 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту продовжується лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

За нормами ч.1 ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу;

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, ч.3 ст.199 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України, визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 року, слідчий, прокурор звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

За нормами п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97 ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків та відповідно до процедури, встановленої законом. П. 3 ст. 5 Конвенції кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "с" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Це ж положення відображено в ч. 4, 5 ст. 28 КПК України, а саме кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

При вирішенні питання про доцільність дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів враховує, що аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування оцінюється з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»). Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місціРизик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , звертаючись з клопотанням про зміну запобіжного заходу належно обґрунтував обставини, які вказують на зникнення ряду ризиків та на які, колегія суддів, вважає за доцільне звернути увагу. В судовому засіданні обвинувачений і захисник належними і достатніми доказами підтвердили суду можливість перебування ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом за місцем проживання рідної сестри ОСОБА_12 , підтвердили її права, як власника та згоду на проживання у належному їй житлі.

Так, під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні встановлено, ризики, визначені ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, а саме: вплив на потерпілих, свідків, які не допитані в ході судового розгляду, але застосування стосовно обвинуваченого цілодобового домашнього арешту із дією електронних засобів контролю, виключить, на думку колегії суддів, таку можливість, як і вчинення іншого кримінального правопорушення та ухилення на виклик до суду. Колегія суддів, бере до уваги, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 перебуває в провадженні Городищенського районного суду Черкаської області з 06 березня 2017 року і причиною тривалого судового розгляду є неприбуття до суду потерпілих та свідків обвинувачення, не своєчасне виконання застосованих судом примусових приводів, відсутність учасників процесу за місцем реєстрації, надходження скарг від обвинуваченого з приводу надмірної тривалості перебування під вартою і не отримання справедливого судового розгляду від висунутого прокурором обвинувачення, заявлення відводів прокурору, що не доречно залишати без правового аналізу.

З врахуванням наведенного, колегія суддів приходить до переконання, що на час розгляду клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , інший запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, в змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання ним процесуальних рішень суду.

Обвинуваченому ОСОБА_6 є доцільним та встановленим на підставі аналізу обставин та доказів під час розгляду клопотання прокурора, змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю і покладенням обов`язку за поведінкою обвинуваченого на Шполянське відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 350 181, 183, 195, 200, 201, 202, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 4 вересня 2020 року, включно, із застосуванням електронних засобів контролю та покладенням обов`язку з`являтися до суду за кожною вимогою.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти, негайно, із зали суду.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 негайно прибути під наглядом відповідальних працівників відділення №2 взводу №3 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Черкаській області та Шполянського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області до місця відбування визначеного судом запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за адресою АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на відділення №2 взводу №3 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Черкаській області та Шполянське відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Копію ухвали, негайно вручити обвинуваченому, прокурору, відповідальному працівнику відділення №2 взводу №3 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Черкаській області та Шполянського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, для виконання і надіслати для відому Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор»

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів до Черкаського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3