Справа № 317/335/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі подання Запорізького РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого до відбування покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 15 серпня 2019 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна з випробуванням строком 3 роки,

що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Запорізького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 до відбування покарання.

Відповідно до подання, 15 серпня 2019 року ОСОБА_5 був засуджений Запорізьким районним судом Запорізької області ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна з випробуванням строком 3 роки.

Вироком суду на засудженого покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Під час проходження іспитового строку, ОСОБА_5 кілька разів порушив вимоги, покладені на нього вироком суду: не з`являвся до органу пробації у встановлений час для реєстрації та не знайшов роботу, хоча Державною службою зайнятості йому пропонувалась робота, про що було видано п`ять направлень до різних роботодавців. Зазначене, відповідно до вимог ст. 166 КВК України та ст. 78 КК України є підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Представник органу пробації підтримала подання та просила суд його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання, оскільки не з`являвся на реєстрацію до органу пробації через відсутність коштів на проїзд. З квітня 2020 року він виїжджав до Дніпропетровської області для того, щоб заробити гроші на погашення заборгованості за електроенергію. Зазначив, що він з`являвся до центру зайнятості та отримував від них п`ять направлень на роботу, але через відсутність коштів зміг приїхати лише в одне місце до хлібозаводу на Металургів в місті Запоріжжі, але там йому відмовили в працевлаштуванні, не надавши про це жодного документа. Пояснив, що після звернення до центру зайнятості йому не надали статус безробітного, не поставили на відповідний облік та не виплачують допомогу по безробіттю. Також вказав, що на даний час він має тяжкі сімейні обставини, оскільки нещодавно у нього померла мати і він самостійно веде господарство, не маючи будь-якої сторонньої допомоги.

Прокурор зазначив, що в даному випадку в діях засудженого ОСОБА_5 хоча і вбачаються порушення обов`язків, покладених на нього вироком суду, з урахуванням конкретних обставин даної справи просив суд дати ОСОБА_5 можливість працевлаштуватися та вважав подання органу пробації на даний момент передчасним.

Суд, вислухавши представника органу пробації, засудженого ОСОБА_5 та дослідивши матеріали справи, враховуючи думку прокурора, приходить до наступних висновків.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 15 серпня 2019 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна з випробуванням строком 3 роки.

Матеріалами справи підтверджений факт численних неявок ОСОБА_5 для реєстрації до органу пробації. В судовому засіданні встановлено, що 18 травня 2020 року він самостійно з`явився до органу пробації та до суду. Пояснив, що не міг приїхати до міста Запоріжжя для реєстрації через відсутність грошових коштів та через те, що вимушений був їхати на заробітки до Дніпропетровської області через необхідність погашення боргу за електроенергію.

Будь-яких відомостей про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності протягом іспитового строку, в справі не міститься.

У відповідності до ч. 1 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Вказана норма кореспондується з приписами ч. 2 ст. 78 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 під час випробувального терміну кілька разів не з`явився на реєстрацію до органу з питань пробації.

Зазначене вище, на думку суду, свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 дійсно допускав порушення обов`язків, покладених на нього вироком суду.

В той же час, ані статтею 166 КВК України, ані статтею 78 КК України не визначено чітких критеріїв для скасування звільнення особи від відбування покарання з випробуванням та направлення її для відбування призначеного вироком суду покарання. Вказане, в поєднанні з принципом індивідуалізації покарання, дає підстави суду вважати, що в кожній конкретній справі таке рішення має прийматись з урахуванням конкретних її обставин.

На думку суду порушення, допущені засудженим ОСОБА_5 хоч і є негативним проявом поведінки засудженого, але в даному конкретному випадку вони не свідчать про той ступінь небезпеки засудженого для суспільства і оточуючих, що може бути підставою для його направлення до місць позбавлення волі. Слід також зазначити, що він добросовісно прибув до служби зайнятості для отримання статусу безробітного, але з невідомих причин йому такий статус не було присвоєно.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність на даний момент підстав для задоволення подання, оскільки на думку суду воно є передчасним, так як ступінь негативної поведінки засудженого ОСОБА_5 на даний момент не свідчить про безальтернативність направлення його до місць позбавлення волі.

В той же час, суд вважає необхідним повідомити засудженого ОСОБА_5 про необхідність суворого дотримання під час проходження іспитового строку обов`язків, покладених на нього вироком суду.

Керуючись ст.ст. 371, 372, 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання Запорізького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1