ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1008/20 Справа № 171/2324/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м.Днііпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000892 від 12 жовтня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Хопьорське
Балашовського району Саратовської області, громадянина України,
який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 березня 2020 року.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що на даний час не змінилися та не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу, клопотання прокурора залишити без задоволення та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, особисту поруку або особисте зобов`язання.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд не навів які саме ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати на момент постановлення ухвали. Вказує на те, що в мотивувальній частині ухвали, як і в клопотанні прокурора відсутні посилання на будь-які докази, які б вказували на дійсне існування будь-яких ризиків. В клопотанні прокурор посилається, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, проте обвинувачений не переховувався від органів досудового розслідування та суду, опору при затриманні не чинив, не встановлено фактів намагання ним будь-яким чином перешкоджати встановленню істини по справі та впливати на потерпілих, свідків. Жодні докази, як то рішення слідчого, прокурора чи суду про застосування заходів безпеки щодо потерпілої або свідків, документи чи їх пояснення або скарги, які б підтверджували, що обвинувачений шляхом погроз, умовлянь або іншим чином примушує їх давати покази на його користь, відсутні і стороною обвинувачення суду не надані.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.331 КПК України повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Водночас, продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, судом хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
Так, судом першої інстанції не дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЄСПЛ Летелье проти Франції, Мамедова проти Росії та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 року у справі Тодоров проти України, згідно якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання під вартою.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 є особою похилого віку, має захворювання серцево-судинної системи, раніше не судимий, має двох синів, один з яких надав згоду щодо перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_2 , а також в матеріалах провадження відсутні докази того, що обвинувачений може здійснювати вплив на потерпілу та свідків, апеляційний суд вважає, що судом безпідставно продовжено обвинуваченому
ОСОБА_7 строк тримання під вартою.
Постановляючи нову ухвалу апеляційний суд виходить із того, що і в суді першої інстанції, і під час апеляційного перегляду прокурор не обґрунтував необхідність продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, як не обґрунтував і те, чому неможливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід.
Водночас, дані матеріалів провадження не указують на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_7 , а тому апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора та застосування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст.194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку останнього на час судового розгляду.
Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвала суду про продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, строком до 28 березня 2020 року, звільнивши з-під варти.
Покласти на ОСОБА_7 , передбачені п.п.1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, без дозволу прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Копію ухвали направити до Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області для виконання.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4