Справа № 625/488/19
Провадження № 1-кс/625/10/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.02.2020 року Коломацький районний суд Харківської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000117 від 03.09.2019 року за ч.1 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
06.02.2019 до Коломацького районного суду Харківської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна з автомобіля «ВАЗ 211210», державний номерний знак НОМЕР_1 .
На обґрунтування клопотання заявник, посилаючись на ст. 174 КПК України, зазначили, що ухвалою слідчого судді Коломацького районного суду Харківської області від 11.09.2019 задоволено клопотання слідчого СВ Коломацького ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадження №0000117 від 03.09.2019 року за ч.1 ст.286 КК України, а саме на автомобіль ВАЗ 211210, державний номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 , однак що перебуває у власності ОСОБА_3 .
При розгляді судом клопотання про арешт майна власник майне не був присутній, у зв`язку з чим був позбавлений можливості подавати свої заперечення про відсутність необхідності накладення арешту на майно.
На день подання клопотання судовими експертами в галузі судових експертиз проведені відповідні експертизи, а саме судова авто-технічна експертиза №23088/27601 від 23.12.2019 року, судова транспортно-трасологічна експертиза № 23089 від 23.12.2019 року та отримані висновки по ним, у зв`язку з чим заявник вважає, що наданий час потреба в арешті в автомобілі відпала, у зв`язку з чим просить суд скасувати арешт з вказаного автомобіля.
У судове засідання заявник та слідчий СВ Коломацького ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 не з`явилися, проте від заявника надійшла телефонограма про розгляд клопотання за його відсутності, а від слідчого заява про розгляд клопотання за його відсутності (а.с. 40-41).
Неявка учасників процесу не є перешкодою для розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявники обґрунтовують доводи клопотання та матеріали клопотання №625/488/19, 1-кс/625/250/19, приходить до наступного.
СВ Коломацького ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 від 03.09.2019 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 5).
Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 11.09.2019 накладено арешт на автомобіль ВАЗ 211210, державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження. Місцем зберігання автомобіля визначено територію спеціального майданчика зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: Харківська область, Коломацький район, сел. Коломак, вул. Гетьмана І. Мазепи, 6.
23.21.2019 року з арештованим транспортним засобом проведена транспортно трасологічна експертиза № 23089 та 23.12.2019 проведена судово-автотехнічна експертиза (а.с. 42- 57).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У відповідності до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна заявник зазначає, що судовими експертами в галузі судових експертиз проведені усі необхідні експертизи, висновки яких долучені до матеріалів кримінального провадження.
Проте, з наданих матеріалів вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, що не виключає проведення слідчих дій з вказаним транспортним засобом.
Враховуючи викладене вище,слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим змінити місце зберігання автомобіля «ВАЗ 211210», державний номерний знак НОМЕР_1 , та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000117 від 03.09.2019 року за ч.1 ст.286 КК України задовольнити частково.
Змінити місце зберігання автомобіля ВАЗ 211210, державний номерний знак НОМЕР_1 та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу, з правом користування вказаним майном - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
В іншій частині відмовити.
Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Зобов`язати орган досудового розслідування повернути вищевказане майно володільцю.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя: