Справа № 182/1717/20
Провадження № 1-кс/0182/470/2020
У Х В А Л А

20.03.2020 м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2020 за № 0000818 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

19 березня 2020 до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. надійшло клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2020 за № 0000818 про арешт майна, а саме екскаватора марки «Atlas» червоного кольору, без державного номерного знаку, серійний номер НОМЕР_1 , користувачем якого є ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З поданого слідчим клопотання вбачається, що 18.03.2020 розпочато досудове розслідування, у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000818 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України.

18.03.2020 до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа, знаходячись поблизу с. Червоногригорівка Нікопольського р-ну Дніпропетровської області, незаконно здійснює добування марганцю відкритим шляхом.

18.03.2020 в період часу з 14.35 год. до 15.15 год. було проведено огляд місця події території між с. Червоногригорівка, Нікопольського р-ну та м. Марганець, згідно з навігаційної системи телефону «Ірhоnt - 6» координати НОМЕР_2 `` північної широти і 34°33`8`` східної довготи, де було виявлено екскаватор марки «Atlas» червоного кольору, без державного номерного знаку, серійний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та здійснював видобування корисних копалин схожих на марганцеву руду, без належних на те документів. Екскаватор вилучено до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь вул. Станіславського, 1.

Слідчий СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: екскаватора марки «Atlas» червоного кольору, без державного номерного знаку, серійний номер НОМЕР_1 , користувачем якого є ОСОБА_4 .

Слідчий у клопотанні не зазначає відомості про власника тимчасово вилученого майна, а саме: екскаватора марки «Atlas» червоного кольору, без державного номерного знаку, серійний номер НОМЕР_1 , адресу (місце проживання чи знаходження, контактні телефони), що унеможливить його виклик до суду для розгляду зазначеного клопотання.

Не додано до клопотання і документи (технічний паспорт, свідоцтво) на екскаватор марки «Atlas» червоного кольору, без державного номерного знаку, серійний номер НОМЕР_1 .

З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування, відомостей про те, що земельна ділянка перебуває у власності держави та посилання на положення ст. 2 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

При цьому, звернувшись до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, слідчим не доведено в клопотанні, у зв`язку з чим, це майно слід вважати таким, що є знаряддям вчинення злочину, яке зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є об`єктом кримінально-протиправних дій, набуте кримінально-протиправним шляхом або отримано внаслідок вчинення злочину, тобто, не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні.
Зазначення слідчим у клопотанні про необхідність накладення арешту на майно з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, взагалі не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства.

Санкція статті Кримінального Кодексу, якою передбачено відповідальність за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України не передбачає будь-якої, в тому числі і спеціальної, конфіскації майна.

Крім того, із змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів, не вбачається, що в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не містить конкретного обґрунтування підстав, мети та інших обставин, наявність яких прямо передбачена законом для арешту майна.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Також слідчий суддя вважає, що в клопотанні про арешт майна не обґрунтовані співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власника майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, дослідивши клопотання слідчого та надані до нього копії матеріалів слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про арешт майна, не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Слідчий суддя вважає необхідним повернути клопотання прокурору Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права прокурора, після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

Керуючись ст. 132, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , по кримінальному провадженню, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2020 за № 0000818 про арешт майна, повернути прокурору Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 для усунення недоліків, надавши для цього строк в сімдесят дві години з часу отримання ухвали.

Копію ухвали надіслати прокурору Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ..

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1