Справа № 570/17/20
номер провадження 1-в/570/53/2020
У Х В А Л А
іменем України

16 червня 2020 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Рівному клопотання засудженого ОСОБА_4 , засудженого 11.03.1998 року вироком Апеляційного суду Чернівецької області за ст. 206 ч.2, 17-117 ч.4, ст.93 п. «ж», «з» КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари, 27.06.2000 смертна кара замінена довічним ув`язненням про звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну покарання на більш м`яке,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від подальшого відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі, або заміну вказаного покарання більш м`яким.
У судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав та просив звільнити його відбування покарання, посилаючись на доводи викладені в письмовому клопотанні.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання засудженого з мотивів відсутності правових підстав для задоволення вказаного клопотання.
Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, дослідивши та оцінивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.
Так, ОСОБА_4 вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 11.03.1998 року визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 206 ч.2, 17-117 ч.4, ст.93 п. «ж», «з» КК України (в редакції 1960 року) та засуджено до смертної кари, 27.06.2000 смертна кара замінена довічним ув`язненням.
Відповідно до законодавства яке діяло станом на час засудження стаття 93 КК України передбачала покарання у виді смертної кари, (положення статті 93, яке передбачає смертну кару як вид покарання, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 29.12.99 р. N 11-рп/99).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, помякшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Положення КК України (в редакції 1960 року) встановлено безальтернативну санкцію позбавлення волі на строк до пятнадцяти років за умисне вбивство без обтяжуючих обставин. Проте законодавець не визнавав таке саме покарання співмірним з покаранням за умисне вбивство за обтяжуючих обставин, оскільки вважав, що за вчинення таких злочинів мала існувати можливість призначення судами і більш суворого кримінального покарання.
За таких обставин Конституційний Суд України зазначив, що альтернативний характер санкцій статей Кримінального Кодексу (в редакції 1960 року), які передбачали покарання за особливо тяжкі злочини, не давав підстав для призначення судами іншого покарання замість смертної кари до моменту її заміни Верховною Радою України на довічне позбавлення волі, оскільки це порушувало принцип співмірності тяжкості злочину і покарання за його вчинення, не відповідало принципу справедливості в кримінальному праві. У вищезазначеному Рішенні Конституційного Суду України від 26.01.2011 року зазначено, що новий вид кримінального покарання, запроваджений Законом № 1483- III, довічне позбавлення волі є менш суворим видом покарання порівняно із смертною карою.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визнав, що заміна судами смертної кари на довічне позбавлення волі, встановлене новим кримінальним законом, а не на позбавлення волі строком на пятнадцять років, що як альтернативне смертній карі покарання було передбачено законом під час вчинення злочинів, не є порушенням статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення у справах Алакрам Хумматов проти Азербайджану від 18 травня 2006 року, заяви № 9852/03, № 13413/04, Ткачов проти України від 13 грудня 2007 року, заява № 39458/02).
Згідно ст. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років. Таким чином, нормами ККУкраїни передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини.
За наведених обставин посилання заявника як на підставу для звільнення його від довічного увязнення - відбуття 20 років увязнення та відсутності в законодавстві України на час вчинення ним злочинів покарання у виді довічного позбавлення волі, є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Керуючись ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 87 КК України, ст.ст. 152 КВК України, ст.ст. 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або заміну покарання на більш м`яке - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1