КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 05 грудня 2019 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 днів, до 11 січня 2020 року включно.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, та врахував тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчим суддею прийнято до уваги те, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування не закінчено та існує необхідність у проведенні ряду слідчих дій, зокрема отримати висновки експертиз та виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року, відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.
Так, адвокат вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам чинного КПК України та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених в ній фактичним обставинам кримінального провадження.
На її переконання, слідчий суддя залишив поза увагою ту обставину, що слідчим порушено строк подачі клопотання про продовження строку тримання під вартою, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні такого клопотання.
Також, захисник зазначає, що слідчим та прокурором не доведено обставин, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. Не погоджується захисник і з доводами прокурора та слідчого судді про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що можуть перешкоджати встановленню істини в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідний об`єм слідчих та процесуальних дій вже виконаний, зокрема, проведені допити свідків, проведено обшук та вилучено речі та предмети, що мають значення для кримінального провадження, призначено ряд судово-медичних експертиз, що само по собі робить неможливим будь які намагання перешкоджання встановленню істини по справі з боку підозрюваного, який, до того ж, визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення.
Більше того, підозрюваний самостійно повідомив правоохоронні органи про вчинене кримінальне правопорушення одразу ж після того, як воно сталося, до приїзду поліції та карети швидкої допомоги не намагався змінити обстановку на місці події або якимось чином приховати сліди кримінального правопорушення, сховати або спотворити знаряддя злочину, не намагався втекти з місця скоєння злочину, по прибуттю поліції добровільно надав дозвіл на проведення огляду в житловому приміщенні, повідомив працівникам правоохоронного органу обставини кримінального провадження.
Крім того, адвокат звертає увагу суду на те, що слідчий суддя у повній мірі не врахував особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, характеристику підозрюваного, який за місцем проживання характеризується виключно позитивно, думку мешканців будинку, де зареєстрований та мешкає ОСОБА_6 , які обізнані, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення він підозрюється та не заперечують проти перебування останнього за місцем реєстрації на час досудового розслідування, що свідчить про очевидну відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Зазначає захисник і про те, що докази надані стороною обвинувачення на обґрунтування підозри ОСОБА_6 , викликають об`єктивні сумніви в їх належності та допустимості. До того, ж на переконання сторони захисту, кваліфікація дій підозрюваного за ч. 1 ст. 115 КК України є неправильною, не підлягає зміні на ст. 118 того ж Кодексу, зважаючи на обставини та події, що передували вчиненню кримінального правопорушення та фактично зумовили його вчинення, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 в день його затримання працівниками правоохоронного органу 18 серпня 2019 року, безпосередньо перед затриманням, а саме близько 12 години дня, отримав тілесні ушкодження під час бійки з братом ОСОБА_9 , фактично підозрюваний скоїв вбивство захищаючи себе та свого батька від нападу брата. Однак, працівниками правоохоронного органу дана інформація зафіксована не була, в матеріалах кримінального провадження на даний час відсутні документи, що свідчать про стан здоров`я та наявність або відсутність тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 на момент затримання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Деснянським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 18 серпня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0006010, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
18 серпня 2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні умисного вбивства, умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 жовтня 2019 року.

15 жовтня 2019 року керівником Київської місцевої прокуратури № 3 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 18 листопада 2019 року.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2019 року продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 15 листопада 2019 року

Ухвалою слідчого судді того ж районного суду від 13 листопада 2019 року продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до 18 січня 2020 року.

13 листопада 2019 року старший слідчий СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , звернулася до слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, до 18 січня 2020 року.

Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 13 листопада 2019 року клопотання слідчого задоволено.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя, з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні згаданого кримінального правопорушення слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність усіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірним причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що є підставою для продовження застосування відносно підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя, як уважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджує існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

До завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 , підлягають оцінці під час розгляду кримінального провадження по суті.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування іншого ризику неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків та потерпілого, який поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишається існувати та вірогідність його настання є досить високою.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на дані про особу підозрюваного та позицію потерпілого, були відомі слідчому судді, враховані ним під час прийняття рішення, та не спростовують висновки суду про те, що останній може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Також, на переконання колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні клопотання слідчого обґрунтовано врахував те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні неможливо завершити у встановлені строки, оскільки на даний час ще необхідно провести ряд слідчих дій, зокрема, отримати висновки експертиз та виконати вимоги ст. 290 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки слідчий і прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи ОСОБА_6 строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 , під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Доводи захисника про те, що клопотання слідчого було подано до суду з порушенням процесуального строку, визначеного ст. 199 КПК України, були відомі слідчому судді та враховані ним під час прийняття оскаржуваного рішення та не є визначеними законом підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів провадження не вбачається.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу в їх сукупності, продовжив підозрюваному строк тримання під вартою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, навіть з урахуванням усіх викладених у ній доводів, та скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 11 січня 2020 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/6605/2019 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1