Номер провадження: 11-сс/813/615/20
Номер справи місцевого суду: 523/5158/20, 1-кс/523/1386/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.04.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_9 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні №0001106, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2020 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.04.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

Застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці в межах строку досудового розслідування, а саме до 05.06.2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, не одруженої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої, за змістом клопотання зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні №0001106, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2020 року.

Рішення слідчого мотивоване тим, що при розгляді клопотання прокурор довів обставини, передбачені п.1, п.2 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст.121 ч.2 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик та обставини передбачені ст.177 КПК України, однак, при цьому прокурор не довів п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням, прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 07.04.2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Суворовського ВП в місті Одесі ГУ НП в Одеській області, застосувавши до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без можливості внесення застави. Підозрювану ОСОБА_9 взяти під варту в залі суду.

Доводи обґрунтовує тим, що слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу не взято до уваги ризик, передбачений ч.1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість злочину, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_9 .

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового ОСОБА_9 підозрюється в тому, що 04.04.2020 року приблизно о 23 годині 24 хвилини, знаходячись за місцем свого мешкання в коридорі навпроти квартири АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з вітчимом ОСОБА_11 , який розпочався на ґрунті виниклої особливої неприязні, діючи навмисно, маючи намір заподіяти тяжкі тілесні ушкодження, нанесла потерпілому удар ножем в область грудної клітини, спричинивши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної торако-абдонінальної рани лівої половини грудної клітки, лівобічного пневмотораксу, геноперітонеуму, шоку II-III ступенів, які у своїй сукупності спричинили смерть потерпілого, який помер в КНП «ООКЛ».

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку підозрюваної та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Наявність на даній стадії у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання слідчого, та ніким з учасників не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Однак слід зазначити, як пояснив прокурор в судовому засіданні апеляційного суду, що органом досудового розслідування перевіряється версія щодо самооборони ОСОБА_9 в момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, яка на час розгляду апеляційної скарги не завершена.

З матеріалів провадження убачається, що підозрювана ОСОБА_9 є громадянкою України, має постійне місце реєстрації та проживання в місті Одесі, не працює, зі слів підозрюваної отримує соціальні виплати, не заміжня, на утриманні має неповнолітню дитину 2013 року народження, та є не судимою особою, що свідчить про наявність у неї достатньо міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи встановлені вище дані про особу підозрюваної, а також те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, зазначені обставини на думку апеляційного суду, можуть свідчити про існування ризику можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти існування ризику можливого впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, посилаючись на те, що свідки не зверталися до органу досудового розслідування щодо здійснення тиску на них з боку підозрюваної. Однак, на думку апеляційного суду, на існування такого ризику може вказувати вчинення інкримінованого підозрюваній злочину із застосуванням насильства відносно потерпілого, що не виключає можливість застосування такого насильства до інших осіб, в тому числі і свідків правопорушення. Разом з тим, на думку апеляційного суду ступінь існування такого ризику не є значним.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду вказав, що підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню й іншим чином, оскільки не було знайдено знаряддя вчинення інкримінованого їй злочину, однак колегія суддів вважає слушним відмітити, що такий ризик не був зазначений в клопотанні слідчого, не встановлений під час розгляду цього клопотання слідчим суддею, а також не доведений стороною обвинувачення під час апеляційного розгляду.

Водночас апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що сама лише по собі тяжкість інкримінованих підозрюваній злочинів не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразово наголошував й ЄСПЛ у своїх висновках.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги надані прокурором пояснення щодо належного виконання підозрюваною покладених на неї слідчим суддею обов`язків та відсутність в матеріалах провадження жодних даних про порушення цих обов`язків, в тому числі явки підозрюваної за викликом до апеляційного суду.

Крім того, апеляційний суд враховує необхідність проведення перевірки та надання правової оцінки вказаній підозрюваною версії щодо спричинення потерпілому ножового поранення під час захисту від застосування з його сторони фізичного насильства.

Таким чином, враховуючи наведене, а також обставини вчинення інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, та його наслідки, що спричинили смерть потерпілого, дані про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання та досить міцні соціальні зв`язки, належне виконання останньою ухвали про обрання запобіжного заходу, апеляційний суд вважає застосування відносно підозрюваної слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту виправданим та таким, що здатний забезпечити виконання покладених на неї обов`язків.

Крім того, апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що цілодобовий домашній арешт є занадто м`яким для підозрюваної, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, прирівнюється до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який також обмежує свободу особи та змушує підозрюваного відчувати на собі певний тягар заборон.

Будь яких даних, які б доводили протилежне прокурором апеляційному суду представлено не було.

Висновки апеляційного суду.
Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваної, обставини інкримінованого їй кримінального правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею законно та обґрунтовано прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Будь яких інших даних, які б свідчили про порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального кодексу прокурором представлено не було та колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 181, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.04.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_9 , підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні №0001106, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2020 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4