Справа: № 148/818/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:
До Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області 08.06.2020 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , про те, що в період часу з 21:00 год. 07.06.2020 по 7:00 год. 08.06.2020 невідомі особи, шляхом пошкодження віконної рами, проникли до її нежитлового будинку, що розташований, за адресою: АДРЕСА_1 , звідки скоїли крадіжку, двох мішків цукру, чим спричинили матеріальну шкоду заявниці.
До ЄРДР внесено відомості за № 0000210 від 08.06.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування, за адресою: АДРЕСА_1 , проведено огляд місця поді, де у будинку, зокрема на підлозі, виявлено та вилучено фрагмент відбитку взуття, на пластиковій поверхні шланги пилососу, виявлено та вилучено фрагмент відбитку взуття. На поверхні однієї з полиць виявлено та вилучено три відбитки пальців рук.
Постановою слідчого від 08.06.2020, вилучені у ході огляду предмети визнано речовими доказами.
На думку слідчого на зазначене у клопотанні предмети поширюється правовий режим тимчасово вилученого майна, у зв`язку з чим, з метою встановлення обставин вчинення злочину, на нього слід накласти арешт.
Слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, заявлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі.
Неявка сторін кримінального провадження у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду даного клопотання.
В зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі частини 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити зокрема застосувавши заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на два фрагмента відбитку взуття, три сліди пальців рук, оскільки вони є доказами, які необхідні для встановлення істини у кримінальному провадженні і проведення належного досудового розслідування.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт у вигляді заборони використання і розпорядження на два фрагменти відбитку взуття, три сліди пальців рук, які вилучені під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 .
Вилучені два фрагменти відбитку взуття, три сліди пальців рук, помістити на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Тульчинського ВП НВП ГУ НП у Вінницькій області.
Визначити строк дії ухвали щодо зберігання вказаного майна до вирішення питання в порядку визначеному КПК України.
Виконання ухвали доручити слідчому Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_5 .
Роз`яснити, що власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту.
Ухвала слідчого судді щодо накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1