Справа № 405/2523/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001511 від 26.02.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кіровограда, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.12.2019 ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 лютого 2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

В судовому засіданні прокурор зазначив про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказавши, що ризики застосування запобіжного не змінились, обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий, що свідчить про наявність ризику ухилення від суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 заперечила щодо продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що ризики, наведені прокурором є необґрунтованими, оскільки докази вини ОСОБА_7 у справі відсутні. Окрім того, позиція останнього як на досудовому слідстві, так і в суді не змінилась. Зазначила, що ОСОБА_7 безпідставно тривалий час утримується під вартою. Вказала, що останній має незадовільний стан здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника, вказав, що від слідства не переховувався, наміру впливати на потерпілого не має. На утриманні має бабусю, яка потребує догляду. Окрім того, вказав, що має незадовільний стан здоров`я.

Захисник ОСОБА_4 підтримала думку захисника ОСОБА_5 , вказала, що кожна особа має право на розгляд провадження відносно неї в розумні строки.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Враховуючи доводи прокурора, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 судом враховано правові позиції Європейського суду з прав людини та обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого.

Згідно рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України», зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Разом з тим, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього, при вирішенні даного питання, судом враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»).

Так, ОСОБА_7 не одружений, не працює, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків. Обвинувачується у вчиненні розбою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, передбаченого ч.2 ст.187 КК України яке відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті якої передбачає покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Наведене свідчить, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені судом не зменшились і на даний час існують, так як обвинувачений може ухилитись від явки до суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 на утриманні бабусі похилого віку не зменшують ступінь ризиків, встановлених судом.

На підставі викладеного запобіжний захід тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підлягає продовженню строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2020 року включно, так як більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 177, 178, 194 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів до 11 квітня 2020 року включно.

Копію ухвали суду направити до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_8