Справа № 194/1197/19
Номер провадженняя № 1-кп/194/3/20
УХВАЛА
08 січня 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2019 року за № 0000007 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щельяюр Іжемського району Республіка Комі, росіянина, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18 липня 2018 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309, ст.ст. 75,76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Тернівського міського суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив та надав суду письмове клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України існують, тому строк тримання під вартою слід продовжити з підстав зазначених в клопотанні, а отже не має підстав для задоволення клопотання сторони захисту про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Захисник адвокат ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора заперечував та просив в ньому відмовити. Також заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики зазначені прокурором не підтвердженні, процесуальних обов`язків обвинувачений не порушував, у розшуку не перебував, явку свідків не може забезпечити сторона обвинувачення, та ризики передбачені п.1,5 ст. 177 КПК України суперечать презумпції невинуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора заперечував, просив суд задовольнити клопотання його захисника.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу, суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який є тяжким злочином, і за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та відповідно до пред`явленого обвинувачення даний злочин вчинив в період іспитового строку за іншим вироком. При цьому судом враховується те, що обвинувачений не працює, офіційного джерела доходу не має, неодружений, на утриманні нікого не має, веде антисоціальний спосіб життя, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення. Також судом враховано, що обвинувачений може незаконно впливати на недопитаних свідків, оскільки він добре знає їх. У зв`язку з чим суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, його слід утримувати під вартою, оскільки, наявні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не відпали.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Також судом враховано, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12 березня 2013 року у справі «Волосюк» проти України).
До того ж судом враховано, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Отже, суд вважає виправданим продовження тримання під вартою.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що менш суворий вид запобіжний захід не може бути застосований через тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 в зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.
Суд не приймає до уваги обставини на які посилається сторона захисту, що обвинувачений хворіє та потребує лікування, оскільки від наркотичної залежності ОСОБА_4 лікувався лише три доби з 07 червня 2019 року по 10 червня 2019 року, а в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова» він проходив лікування в травні 2019 року, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою йому обрано 25 червня 2019 року, підтверджуючих даних, які б завадили обвинуваченому перебувати у місцях попереднього ув`язнення на даний час, суду не надані.

Що стосується доводів сторони захисту щодо постійного місця проживання, суд не бере до уваги, оскільки обвинувачений не працював, офіційного джерела доходів не мав та вів антисоціальний спосіб життя. Інші доводи сторони захисту, з урахуванням особи обвинуваченого та вищезазначених обставин, не є вагомою підставою для зміни запобіжного заходу.
Суд не бере до уваги посилання захисника, що останній тиску на свідків не може зробити, оскільки обвинувачений добре знає недопитаних свідків та може незаконно впливати на них. Дійсно сторона обвинувачення не забезпечує явку свідків, однак судом враховується те, що обвинувачений добре знає недопитаних свідків і може встановити їх місцезнаходження та незаконно вплинути на останніх.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що менш суворий вид запобіжного заходу не може бути застосований через тяжкість кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується та який відповідно до обвинувального акту він скоїв в період іспитового строку за іншим вироком, будучи при цьому раніше судимим. Крім того не допитані усі свідки, тому обвинувачений може вплинути на них. Отже наявні ризики, а саме що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, та переховуватися від суду, тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Отже, підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не має.
Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.107,110, п.1,3,5 ч.1 ст. 177, ст.ст. 183,369,371,372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Щельяюр Іжемського району Республіка Комі,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 06 березня 2020 року в умовах Державної установи "Дніпровської установи виконання покарань № 4" м. Дніпро у Дніпропетровській області.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.
Головуючий суддя: ОСОБА_1