ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1968/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/63/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 н.м.д.г., що на день постановлення вироку становило 850 гривень.

На підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України покарання згідно вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.289 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 н.м.д.г., що становить 17000 грн. та покарання за даним вироком вирішено виконувати самостійно.

Питання щодо речових доказів та судових витрат вирішено.

Згідно з вироком, 17 квітня 2019 року близько 00.50 год в ОСОБА_7 , який перебував на території для зберігання техніки з обслуговування тваринницьких приміщень ТОВ «Агрокомпанія Дружба» в с.Заздрість по вул.Йосипа Сліпого, 164 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: кормової суміші для ВРХ, яка знаходилась у кормозмішувачі, що приєднаний до трактора МТЗ-82, номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився на території підприємства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_7 , 17 квітня 2019 року близько 00.50 год. маючи вільний доступ до території підприємства, як охоронець, проник всередину трактора, до якого був приєднаний кормозмішувач, запустив двигун трактора та покинув трактором територію підприємства, заволодівши майном ТОВ «Агрокомпанія Дружба», а саме кормовою сумішшю для ВРХ, яка знаходилась у кормозмішувачі кількістю 840 кг. загальною вартістю 4149,60 грн. Отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_7 відвіз кормову суміш в с.Тютьків Теребовлянського району.

Своїми протиправними діями, які полягали у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_7 завдав ТОВ «Агрокомпанія Дружба» матеріальної шкоди на загальну суму 4149,60 грн.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначення покарання. Вважати обвинуваченого засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 н.м.д.г., що становить 850 грн. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Теребовлянського районного суду від 26.11.2019р. за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 н.м.д.г., що ставить 850 грн., більш суворим, призначеного за вироком Теребовлянського районного суду від 13.11.2019р. за ч.1 ст.289 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 н.м.д.г., що становить 17000 грн., остаточно визначити покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. В решті вирок просить залишити без змін. Свої вимоги мотивує тим, що призначаючи остаточне покарання суд не вірно застосував ЗУ про кримінальну відповідальність, а саме ст.70, 72 КК України. Вважає, що оскільки ОСОБА_7 призначено не інший, а аналогічний вид покарання, що і за попереднім вироком у виді штрафу, тому підстав для самостійного виконання покарань за цим та попереднім вироками суду немає. В даному випадку слід було керуватись вимогами ч.1 та ч.4 ст.70 КК України та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведений у ній підстав, обвинуваченого, який погодився з доводами прокурора і просить вирок змінити, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши його обставини, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Вирок суду першої інстанції в частині доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, розмір заподіяної шкоди, обсяг обвинувачення і кваліфікація його дій за ч.1 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому вирок в цій частині перевірці апеляційним судом не підлягає.

Аналізуючи доводи прокурора про неправильне застосування судом кримінального закону при призначенні покарання за сукупністю злочинів, колегія суддів приходить до висновку про їх обґрунтованість.

Згідно вироку, призначаючи покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність самостійного виконання покарань, які призначені за останнім вироком від 26.11.2019р. за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в сумі 850 грн. та за попереднім вироком від 13.11.2019р. за ч.1 ст.289 КК України у виді штрафу в сумі 17000 грн.

При цьому, суд першої інстанції не врахував, що за змістом ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу не підлягають складанню з іншими видами покарань і тому виконуються самостійно.

Однак, в цьому випадку ОСОБА_7 не було призначено інших видів покарань, крім штрафу, а тому не було підстав для застосування.

За змістом частин першої та четвертої ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст.ст.407,408,412 КПК України є підставою для зміни вироку.

Керуючись ст.ст.404-419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИла:

Апеляційну скаргу прокурора Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2019 року в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Теребовлянського районного суду від 13 листопада 2019 року за ч.1 ст.289 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., визначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В решті вирок Теребовлянського районного суду від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи