Справа № 570/5589/16-к
Номер провадження 1-кс/570/1643/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області

ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

скаржниці ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

справу за скаргою ОСОБА_6 на незаконні дії прокурора,

в с т а н о в и в :

Як вбачається із скарги, скаржниця ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області зі скаргою на незаконні дії прокурора і просить скасувати постанову прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання від 05 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001255 від 02 серпня 2016 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України, витребувати з Рівненської місцевої прокуратури матеріали даного кримінального провадження та зобов`язати процесуального керівника Рівненської місцевої прокуратури по даному кримінальному провадженні направити дане кримінальне провадження згідно п.5 ст.216 КПК України до НАБУ для розслідування та прийняття рішення.

Скаргу ОСОБА_5 мотивує тим, що 29 листопада 2019 року нею подано до Рівненської місцевої прокуратури клопотання щодо доручення НАБУ проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001255 від 02 серпня 2016 року, оскільки дане кримінальне провадження розслідується СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області уже декілька років, на її заяви та клопотання ніхто не реагує, прокуратура та поліція займається формальними відписками, ніякі слідчі дії не проводяться. Проте у задоволенні такого клопотання прокурор ОСОБА_7 відмовив, пояснивши відмову тим, що відсутні підстави для зміни органу досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Скаржниця ОСОБА_5 в судовому засіданні скаргу підтримала, просить її задоволити, передати справу для розслідування до НАБУ, оскільки поліція тривалий час розслідує дане кримінальне провадження. В судових дебатах скаржниця просила направити матеріали до НАБУ або ДБР стосовно керівника процесуальних прокурорів ОСОБА_3 , оскільки за час розслідування нікому із службових осіб Оржівської селищної ради не оголошено про підозру, визнати незаконною бездіяльність процесуальних прокурорів і її скаргу задоволити повністю.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, повідомив, що процесуальних підстав передавати розслідування даного кримінального провадження до НАБУ немає. Вважає свою постанову законною.

Прокурор ОСОБА_4 повідомила, що кримінальне провадження № 0001255 від 02 серпня 2016 року було закрите, однак після перевірки матеріалів кримінального провадження Рівненською обласною прокуратурою постанова про закриття цього кримінального провадження скасована. Всі епізоди у даному кримінальному провадженні виділені в окремі провадження і на даний час проводиться досудове розслідування. Вважає, що навіть виділені матеріали кримінального провадження за ст.364 КК України, немає підстав направляти до НАБУ, оскільки відомості були внесені до ЄРДР за фактом, підозра до цього часу нікому не оголошена і по суб`єктному складу цей епізод не підлягає розслідуванню НАБУ. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Прокурор ОСОБА_3 суду пояснив, що відповідно до ст.216 КПК України розслідування даного кримінального провадження не може проводитися детективами НАБУ. Постанова прокурора ОСОБА_7 є законною, а скарга ОСОБА_5 до задоволення не підлягає.

Заслухавши пояснення скаржниці, думку прокурорів, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст.303 ч.1 п.1 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як зазначила скаржниця в поданій скарзі, що не заперечується прокурором, в провадження СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП у Рівненській області перебуває кримінальне провадження № 0001255 від 02 серпня 2016 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.366 КК України.

Згідно ч.5 ст.216 КПК України, на яку посилається скаржниця у своїй скарзі, детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов:

1) злочин вчинено:

- Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України;

- державним службовцем, посада якого належить до категорії "А";

- депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад;

- суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України "Про прокуратуру";

- особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище;

- військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України;

- керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;

2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);

3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.

Виходячи з норм даної статті, хоча і визначено, що досудове розслідування кримінальних проваджень, за ознаками злочину, передбаченого ст.364 КК України відносяться до підслідності детективів НАБУ, однак законодавець визначив чіткі умови, при яких даного роду злочин підслідний детективам НАБУ. Ці умови є вичерпними і з огляду на такі умови, не вбачається, що кримінальне провадження № 0001255 від 02 серпня 2016 року слід передати для здійснення досудового розслідування до НАБУ навіть при роз`єднані епізодів даного кримінального провадження.

Оскільки відсутні підстави для зміни органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001255 від 02 серпня 2016 року, про що було зазначено у оскаржуваній постанові прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання від 05 грудня 2019 року, слідчий суддя приходить до висновку, що така постанова не підлягає до скасування, як і не підлягає до задоволення вимога скаржниці до слідчого судді, щодо передачі матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування до НАБУ.

Слідчий суддя може вирішити лише ці питання, які піднімає ОСОБА_5 у своїй скарзі, а вона у скарзі чітко просить скасувати постанову прокурора ОСОБА_7 від 05.12.2019 року і зобов`язати процесуального керівника Рівненської місцевої прокуратури направити дане кримінальне провадження для розслідування до НАБУ.

Відповідно до ст.216 ч.4 КПК України передбачено, що слідчі органи ДБР розслідують злочини відносно певних категорій посадових осіб і в цьому переліку не передбачено службових осіб органів місцевого самоврядування. Оскільки в своєму клопотанні ОСОБА_5 просила направити для розслідування матеріали кримінального провадження до ДБР, то прокурор ОСОБА_7 цілком законно відмовив у задоволенні цього клопотання.

У скарзі, поданій до слідчого судді, ОСОБА_5 вже просить направити матеріали кримінального провадження для розслідування до НАБУ, а це питання прокурором не могло вирішуватися, так як скаржниця не подавала відповідного клопотання. Тобто не вбачається послідовності в бажаннях ОСОБА_5 .

Виходячи з вищенаведеного, на переконання слідчого судді, задовольняти ці вимоги скаржниці немає законних підстав, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Що стосується направлення матеріалів стосовно прокурора ОСОБА_3 до НАБУ чи ДБР, то в даному випадку це не входить до компетенції слідчого судді, оскільки на даний час немає достатніх підстав вважати дії прокурора злочинними.

Згідно ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Оскільки ОСОБА_5 , оскаржує, на її думку, незаконні дії прокурора, то ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Не передбачено оскарження даної ухвали слідчого судді і ст.309 КПК України.

Керуючись ст.ст.220, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_6 на незаконні дії прокурора - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1