Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/898/20
Провадження № 1-в/553/207/2020
У Х В А Л А
Іменем України

24.06.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про умовно-дострокове звільнення у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого.
По даній справі засудженого: 03.07.2012 року колегією суддів Павлоградського міськрайсуду Дніпропетровської області за ст.115 ч.2 п.6, 289 ч.3, 185 ч.1, 70 ч.1 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтава від 05.04.2016 року, зараховано строк попереднього ув`язнення з 06.01.2011 року по 04.12.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
в с т а н о в и в :
Начальник Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» та голова спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради звернулись до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення з Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» ОСОБА_4 , посилаючись на те, що 03.07.2012 року колегією суддів Павлоградського міськрайсуду Дніпропетровської області його засуджено за ст.115 ч.2 п.6, 289 ч.3, 185 ч.1, 70 ч.1 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтава від 05.04.2016 року, зараховано строк попереднього ув`язнення з 06.01.2011 року по 04.12.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 направив до суду заяву, в якій просив розглянути подання Полтавської виправної колонії (№64) у його відсутність, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином.
Начальник Полтавської виправної колонії (№64) направив до суду заяву з проханням розглянути матеріали подання у відсутності представника адміністрації Полтавської виправної колонії.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 , посилаючись на той факт, що засуджений вчинив особливо тяжкий злочин, є суспільно-небезпечною особою, прохав відмовити у зв`язку з не доведенням останнім ступеню виправлення.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.1, ч.2, п.3) ч.3 ст.107 КК України, до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого злочину. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття: не менше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі і була умовно-достроково звільнена від відбування покарання, але до закінчення невідбутої частини покарання та до досягнення вісімнадцятирічного віку знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Як встановлено судом засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання з 06.01.2011 року, кінцевий строк відбування покарання 08.02.2024 рік.
За час перебування в СІЗО м.Дніпропетровська мав 3 стягнення, які погашено, заохочень не мав.
З 04.01.2013 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Полтавська виправна колонія №64». Має 3 стягнення, в тому числі 2 рази переводився до ДІЗО (а.с.89, 138 особової справи), які погашено. Окрім того, має два попередження (а.с.115 особової справи). Має 12 заохочень.
Працевлаштований в майстерні установи в бригаді по виготовленню сувенірної продукції.
Має виконавчий лист на суму 285 563,07 грн., утримано 571,51 грн. (а.с.137 особової справи)
Отже, з досліджених даних можна зробити висновок про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_4 під час відбування всього періоду покарання, і хоча існують в його поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.
Із врахуванням того, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, вчиненого відносно неповнолітньої особи, який мав великий суспільний резонанс, засуджений є суспільно-небезпечною особою вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, неможливо дійти висновку, що засуджений дійсно досяг виправлення.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт працевлаштування та наявність заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.
На теперішній час суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 своїми діями намагається стати на шлях виправлення. Проте є передчасним вважати, що він досяг виправлення.
У зв`язку з цим, для того щоб дійти висновку, що засуджений дійсно став на досяг виправлення необхідний більш тривалий час.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення подання відносно ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
У задоволенні подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія №64» та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1