ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1707/20 Справа № 215/2274/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001723 від 11 вересня 2017 року за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 , на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в ПАО Кривбассзалізрудком УЖДТ ЖДЦ №1, з середньою технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання за ч.1 ст. 121 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України, звільнено від покарання з іспитовим строком два роки і покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні, цивільний позов не заявлявся.
При обставинах встановлених судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним за те, що він 09.09.2017 приблизно о 12:00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на подвір`ї власного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
В цей же час на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , розташованого поруч з домоволодінням ОСОБА_7 знаходився його сусід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Побачивши один одного, зазначені особи, на грунті давньої неприязні, що виникла в результаті тривалих сусідсько-побутових відносин, влаштували обопільну сварку, в ході якої ОСОБА_10 почав образливо висловлюватися на адресу ОСОБА_7 .
Зазначені образливі висловлювання ОСОБА_10 обурили ОСОБА_7 , посиливши у нього почуття особистої неприязні до ОСОБА_10 та викликали умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.
Діючи з цією метою, ОСОБА_7 взяв у власному домоволодінні порожню скляну пляшку з-під пива "Рогань", ємністю 0,5 літри, та таким чином підшукав собі знаряддя злочину.
Утримуючи пляшку у правій руці, ОСОБА_7 , діючи з метою здійснення задуманого злочину, відразу ж прослідував на територію домоволодіння ОСОБА_10 , якого застав на ґанку літньої кухні, встановленої на подвір`ї даного будинку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою спричинене ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, знаходячись на ґанку літньої кухні, встановленої на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , утримуючи у правій руці підшукану ним порожню скляну пляшку з-під пива "Рогань", ємністю 0,5 літри, приблизно о 13:30 годині 09.09.2017, умисно, зі значною силою, завдав потерпілому ОСОБА_10 , який стояв обернутим до нього обличчям, один удар даною пивною пляшкою в ліву ділянку голови та обличчя, не переслідуючи при цьому за мету заподіяти ОСОБА_10 смерть.
Унаслідок зазначеного удару скляна пляшка розбилась, поранивши потерпілого ОСОБА_10 своїми уламками в ділянках голови, лівого ока, шиї ліворуч, в області ключиці і лівої лопатки, а сам він не встояв на ногах від отриманого удару скляною пляшкою в голову, та впав спиною на землю, втративши свідомість.
Відразу ж після цього ОСОБА_7 припинив свої злочинні дії та повернувся до свого домоволодіння за місцем мешкання.
Наступного дня, 10.09.2017 потерпілий ОСОБА_10 , знаходячись в будинку за місцем свого проживання, відчув різке погіршення самопочуття внаслідок отриманої травми голови, та бригадою швидкої медичної допомоги був госпіталізований до КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня №8"ДОР", де йому було надано першу невідкладну кваліфіковану медичну допомогу.
Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
- проникаючого поранення лівого яблучка з випаданням райдужки, викликало гіфему, гемофтальм і відшарування сітківки рани нижнього повіка лівого ока;
- різаної рани в області голови, шиї ліворуч, в області ключиці і лівої лопатки.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2016 від 30.11.2017 року, висновку додаткової судово-медичної експертизи № 330 від 16.03.2018 року виявлені на тілі ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівого яблучка з випаданням райдужки, викликало гіфему, гемофтальм і відшарування сітківки рани нижнього повіка лівого ока, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 121 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 у вчиненні злочину, адвокат вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і внаслідок цього невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки суд звільняючи обвинуваченого від відбування покарання не врахував вчинення ОСОБА_7 злочину в стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною, на день ухвалення вироку не вибачився перед потерпілим, не відшкодував завдану шкоду, що свідчить про відсутність щирого каяття, тому представник вважає, що з урахуванням ст.ст. 50, 65 КПК України, за відсутністю пом`якшуючих обставин та наявністю обтяжуючої обставини справедливим для ОСОБА_7 буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк без застосування іспитового строку, передбаченого ст. 75 КК України.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_9 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Прокурор просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості та кваліфікація дій ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, представником потерпілого не оспорюються, тому не є предметом перегляду в апеляційному суді.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника потерпілого, що суд першої інстанції неправильно звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання.
Згідно до ст. 65 КК України, при призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.(стаття 50 КК України)
Наведених вимог закону при ухваленні вироку суд першої інстанції в повній мірі не дотримався, та призначивши покарання ОСОБА_7 , суд звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, формально зазначив про врахування особи винного, тяжкість призначеного покарання, досудову доповідь органу пробації.
Так, судом першої інстанції належним чином не враховано, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, має ступінь підвищеної суспільної небезпеки, оскільки обвинувачений вчинив діяння з використанням пляшки з під пива та заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівого яблучка з випаданням райдужки, яке викликало гіфему, гемофтальм і відшарування сітківки рани нижнього повіка лівого ока та за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, з ознакою небезпеки для життя, а також вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, хоч цивільний позов потерпілим не заявлявся обвинувачений не намагався будь-яким чином допомогти потерпілому оговтатися від пережитого, компенсувати йому перенесені страждання, полегшити душевний біль. Тому, апеляційний суд вважає, що встановлена судом першої інстанції пом`якшувача обставина щире розкаяння обвинуваченого є такою, що не узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 вересня 2019 року (провадження № 51-3392км19), згідно з яким розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Окрім цього, апеляційний суд вважає безпідставним врахування судом першої інстанції досудову доповідь органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання в умовах ізоляції, оскільки в розумінні статей 314, 314-1 КПК України досудова доповідь представника персоналу органу пробації складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про розмір покарання та має виключно рекомендаційний характер, яку суд може врахувати виходячи із своїх дискреційних повноважень. У зв`язку з чим, звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком не відповідає загальним засадам призначення покарання, ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість, тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 420 КК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок.
Апеляційний суд призначаючи ОСОБА_7 покарання, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, працює, раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений та на утриманні малолітніх дітей не має.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, апеляційним судом не встановлено.
Обставина, яка обтяжує покарання, передбачена п. 6 ст. 67 КК України, апеляційний суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_7 у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі.
Апеляційний суд вважає, що саме таке покарання, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим статтями 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого підлягає задоволенню.
Керуючись, ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту приведення вироку у виконання, тобто з часу його затримання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4