Житомирський апеляційний суд
Справа №290/960/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.390, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Житомир
Житомирський апеляційний суд
в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000207 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернігів, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1. 12.07.2010 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст.190 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, згідно ст.75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком 1 рік; 2. 18.05.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст.304, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців; 3. 25.02.2016 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт, 4. 18.08.2016 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.389 КК України до 4 років 5 днів обмеження волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.390, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця м. Чуднів Житомирської області, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1. 19.01.2015 Чуднівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, із іспитовим строком 1 рік; 2. 17.06.2015 Чуднівським районним судом Житомирської області за ч.ч. 4, 5 ст.27, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.304 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна; 3. 21.10.2015 Апеляційним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 6 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 390, ч. 2 ст.289, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, зазначає, що не вважає себе співучасником по факту незаконного заволодіння транспортного засобу, оскільки думав, що ОСОБА_7 взяв транспортний засіб з дозволу власника, з яким він перебував у добрих відносинах.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурором ОСОБА_10 подано письмові заперечення, в яких просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року залишити без змін.
Згідно вироку Чуднівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.390, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.390 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна; за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2016 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховано з моменту затримання, а саме з 31 липня 2019 року.
Залишено ОСОБА_6 раніше обраний стосовно нього запобіжний захід - тримання під вартою.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 . Вирок щодо нього не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.
Речовий доказ автомобіль ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 залишено за належністю ОСОБА_11 .
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 4710,00 грн. (чотири тисячі сімсот десять гривень нуль копійок).
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, 8.08.2016 ОСОБА_6 засуджений Деснянським районним судом м. Чернігів за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки 5 днів, яке ОСОБА_6 відбував в Державній установі «Бердичівський виправний центр» № 108.
Згідно наказу № 34 від 14.03.2019, затвердженого начальником Державної установи «Бердичівський виправний центр» №108 «Про працевлаштування засуджених на роботу», засуджений ОСОБА_6 за добровільною згодою направлений до контрагентського об`єкту ТОВ «Гриль Майстер», який розташований в с. Соболівка Романівського району Житомирської області, для виконання робіт. Нагляд за засудженими на контрагентському об`єкті здійснювався працівниками Державної установи «Бердичівський виправний центр» № 108.
Засуджений ОСОБА_6 , знаходячись на контрагентському об`єкті ТОВ «Гриль Майстер» згідно договору №105 «Про надання робочої сили та розрахунки за нею», укладеного між ТОВ «Гриль Майстер» та Державною установою «Бердичівський виправний центр» №108 та виконуючи роботи різноробочого, 31.07.2019 вирішив самовільно залишити місце обмеження волі з метою ухилення від відбування призначеного покарання. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ст.390 КК України, достовірно знаючи про заборону самовільного залишення об`єкту, діючи з прямим умислом, впевнившись у відсутності контролю зі сторони посадових осіб Бердичівського виправного центру №108, які здійснювали контроль за засудженими на контрагентському об`єкті, а також інших осіб, які могли б завадити вчиненню злочину, ОСОБА_6 самовільно, з метою ухилення від подальшого відбуття призначеного покарання, без поважних причин цього ж дня близько 01 год. залишив місце відбування покарання, а саме територію ТОВ «Гриль Майстер», чим ухилився від відбування покарання у виді обмеження волі. ОСОБА_6 був затриманий працівниками Державної установи «Бердичівський виправний центр» № 108 31.07.2019 та повернутий до установи.
Крім того, 31 липня 2019 року близько 01 години, ОСОБА_6 вступивши в попередню змову з ОСОБА_7 та перебуваючи в с. Соболівка Романівського району Житомирської області, вирішили незаконно заволодіти автомобілем марки BA3-21063 зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та знаходився поблизу території ТОВ «Гриль Майстер» в с. Соболівка Романівського району Житомирської області. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , в цей же день та час, переконавшись у відсутності господаря та сторонніх осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, підійшли до автомобіля марки BA3-21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 . В подальшому оглянувши автомобіль, який був незамкнений ОСОБА_6 відчинивши передні пасажирські двері сів на сидіння, а ОСОБА_7 сів за кермо, де шляхом замкнення дротів запалювання, запустив двигун автомобіля та на автомобілі залишили місце вчинення злочину.
Крім того, 31липня 2019 року близько 01 години 20 хвилин, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 перебуваючи поблизу території ТОВ «Гриль Майстер» в с. Соболівка Романівського району Житомирської області, вирішили таємно, повторно, викрасти, із вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130, який належить ОСОБА_12 акумуляторну батарею марки «Веста плюс» потужністю 100 ампер. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, без розриву в часі, впевнившись, що поблизу нікого немає та за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 із вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130 таємно, повторно викрали акумуляторну батарею марки «Веста плюс» потужністю 100 ампер вартістю 1880 грн. З викраденим майном ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишили місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 1880 грн.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд відповідно до ч.3ст.349 КПК України, допитавши обвинувачених, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, роз`яснивши обвинуваченим й іншим учасникам наслідки такого розгляду, зокрема неможливість надалі оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку, з чим обвинувачені погодились.

Як вбачається із звукозапису судового засідання та журналу судового засідання від 06.11.2019 року, суд першої інстанції з`ясував, що суть обвинувачення ОСОБА_6 зрозуміла, переконався, що обвинувачені свою вину визнають та заслухав їх покази з приводу фактичних обставин кримінального провадження. Із звукозапису судового засідання від 06.11.2019року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 шляхом дачі відповідей на запитання прокурора, підтвердив фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються. Зокрема, не заперечував те, що він 31.07.2019року за попередньою змовою з ОСОБА_7 незаконно заволодів транспортним засобом. Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні також підтвердив вказані обставини (а.п.127-131). Тому заперечення ОСОБА_6 щодо незаконного заволодіння автомобілем потерпілого ОСОБА_11 не перевіряються, оскільки ця обставина входить до фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, за погодженням учасників провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, надали заяви про проведення судового засідання у їх відсутність, просили розглядати заявлені учасниками судового провадження клопотання на розсуд суду (а.п.55,85). Аналогічні заяви були подані ними й до суду апеляційної інстанції.

Отже, розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 відбувся у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК. При цьому суд належним чином виконав приписи зазначеного закону. На думку колегії суддів, підстав вважати, що при судовому розгляді були допущені порушення вимог ч.3 ст.349 КПК України, які б тягли за собою безумовне скасування судового рішення, немає.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, те, що вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.390, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії середнього та тяжкого злочинів. Судом враховано особу винного, який за місцем відбування покарання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про стійкість протиправної поведінки та його небажання нормально адаптуватись в суспільстві та притримуватись загальноприйнятих в ньому норм та правил.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Сукупність цих обставин було враховано судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкцій статей кримінального закону, які передбачають відповідальність за вчинені злочини, за правилами ч.1 ст.70, ст.71, КК України. З урахуванням цих обставин, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що покарання у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі без конфіскації майна буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: