Справа № 522/2830/20
Провадження №1-кп/522/1041/20
УХВАЛА
19 червня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт та клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жданівка Донецької області, українця за національністю, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, офіційно працевлаштованого старшим охорони у ТОВ «Російський чай», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у кримінальному провадженні за №0006832 від 06.10.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 189 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Приморським районним судом м. Одеси розглядається кримінальне провадження №0006832 від 06.10.2018, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.187, ч.ч. 2 ст. 189 КК України, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених:
- ч.ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб та повторно;
- ч. 2 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками - вимога передачі чужого майна (вимагання), з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно;
- ч. 2 ст. 187 КК, за кваліфікуючими ознаками напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою суду від 12.05.2020 року кримінальне провадження призначене до судового розгляду.
На момент винесення даної ухвали судове провадження не завершено, по ньому триває судовий розгляд, при цьому строк дії обраного судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому спливає 20.06.2020 року.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого заявила клопотання про зміну запобіжного заходу її підзахисному з тримання під вартою на домашній арешт. Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що ризики, які зазначаються у клопотанні стороною обвинувачення насправді не існують.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 та в свою чергу заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтоване тим, що продовжують існувати ризики, передбачені у п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, існує необхідність запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики не доведені та висунуте обвинувачення необґрунтоване і безпідставне, при цьому вважали достатнім запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників процесу, судом встановлено наступне.
У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного і виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не буде завершене до його спливу.
Суд з урахуванням того, що термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого спливає, прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявних ризиків, зазначених при обранні йому міри запобіжного заходу, які не відпали та дають суду достатньо підстав вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України, вважає доцільним продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.
Суд приймає до уваги положення ст. 29 Конституції України, згідно з якими ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за мотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати обставини, які свідчать про те, що: заявлений ризик не зменшився або з явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою: наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
За змістом ст.ст. 176-178 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігання забезпечення виконання цією особою покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, передбачених цими нормами.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, при цьому санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, стан його здоров`я не перешкоджає його перебуванню у місці попереднього ув`язнення, застосований запобіжний захід не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду.
Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що не відпав і не зменшився ризик переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.
Ризик впливу на свідків підтверджується тим, що обвинувачений перед загрозою суворого покарання може вчинити дії, спрямовані на їх залякування з метою спотворення їх показань в суді.
За таких підстав ризик впливу на свідків в даному кримінальному провадженні наразі є актуальним.
Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення зумовлений наявністю попередніх ризиків та може мати місце у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки обвинувачений ніде не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, та на переконання суду останній може вдатися до спроб вчинення інших злочинів, в тому числі у зв`язку з відсутністю засобів для існування.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів може виявитися недостатнім для запобігання існуючим ризикам, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
При цьому, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає можливості застосування застави відносно обвинуваченого, оскільки злочин, у вчиненні якого він обвинувачується був вчинений із застосуванням насильства.
Матеріали справи не містять відомостей або обставин, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим.
Прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, які свідчать, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
В свою чергу, захисником не надано жодних доказів, які б дозволили суду змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 178, 183, 194, 197, 201, 314, 315, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб в Одеському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області.
Розмір застави не визначати.
Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 19 червня 2020 року по 17 серпня 2020 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.
Суддя ОСОБА_1