Провадження №1-кс/760/135/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001082 від 04.11.2016, -
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 18.07.2019 (справа №760/20263/19) в рамках кримінального провадження № 0001082 , що належить ОСОБА_4 :
- приміщення 585/1, загальною площею (кв.м): 54.6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
- приміщення 586/1, загальною площею (кв.м): 56.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
- приміщення 587/1, загальною площею (кв.м): 45.9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
- приміщення 734/1, загальною площею (кв.м): 66.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).
В обґрунтування клопотання адвокат зазначив, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від 18.07.2019 (справа №760/20263/19) в рамках кримінального провадження № 0001082 від 04.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Вказаною ухвалою накладено арешт зокрема на вищезазначене майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 .
Кримінальне провадження № 0001082 від 04.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, розслідується відносно ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-БУД», до якого ОСОБА_4 жодного відношення не має.
Про ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.07.2019 та існування арешту накладеного на нерухоме майно, ОСОБА_4 дізнався в грудні 2019 року, під час звернення до нотаріуса з метою припинення іпотеки укладеної між останнім та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп», що був укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту№КД-Ф85 від 30.10.2017.
За рахунок отриманих коштів 31.10.2017 ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_6 майнові права на нерухоме майно:
- приміщення 585/1, загальною площею (кв.м): 54.6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
- приміщення 586/1, загальною площею (кв.м): 56.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
- приміщення 587/1, загальною площею (кв.м): 45.9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).
01.08.2018 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення прав та обов`язків за інвестиційним договором №30-12,09,16 від 30.09.2016, за яким останній придбав право вимоги на нерухоме майно:
- приміщення 734/1, загальною площею (кв.м): 66.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).
При цьому ОСОБА_7 в свою чергу набула право вимоги на вказане приміщення на підставі договору про відступлення прав та обов`язків за інвестиційним договором №30-12/09/16 від 30.09.2016, який укладений 11.08.2017 між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
ОСОБА_4 є добросовісним набувачем нерухомого майна, на яке було накладено арешт вищевказаною ухвалою слідчого судді, і жодного відношення до ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-БУД» або до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не має, а тому в силу п.10 ст.170 КПК України арешт на належне йому майно накладеним бути не може.
Крім того, адвокат ОСОБА_3 , вважає, що постанова слідчого про визнання майна речовим доказом від 31.05.2019 є необґрунтованою, оскільки за своїм змістом не містить даних, що майно ОСОБА_4 відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, отже є формальною.
Також адвокат звертає увагу на те, що попередня кваліфікація правопорушення в рамках кримінального провадження № 0001082 від 04.11.2016 здійснюється за ч.4 ст.190 КК України, яка передбачає обман або зловживання довірою потерпілої особи. Однак прокурором не наведено доказів наявності хоч одного потерпілого, право власності на приміщення в будинку якого було зареєстровано на момент подання декларації про готовність реконструйованих об`єктів до експлуатації.
Посилаючись на практику Європейського суду та враховуючи, що в даному кримінальному провадженні, яке порушено в 2016 році на даний момент жодній особі не повідомлено про підозру, не встановлено жодної потерпілої особи та в кримінальному провадженні не було заявлено цивільний позов, адвокат вважає, що арешт накладений на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 є необґрунтованим та таким, що порушує і обмежує законні, основоположні конституційні права, щодо безперешкодної правомочності права власності та порушує недоторканість права власності, тому просить його скасувати.
В судовому засіданні адвокат підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту, посилаючись на постанову прокурора про визнання речовими доказами від 31.05.2019 та ухвалу Київського апеляційного суду від 24.12.2019. В судове засідання 10.02.2020 прокурором були надані копії документів, які слали підставою для розгляду клопотання про арешт майна. В судове засідання призначене на 28.02.2020 прокурор не з`явився, 18.02.2020 надав до суду лист, відповідно до якого просив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту відмовити, подальше слухання справи проводити без участі прокурора з врахування його позиції та копій наданих матеріалів кримінального провадження. Матеріали кримінального провадження прокурором до суду надані не були з посиланням на ст.26 КПК України щодо можливості вільного використання своїх прав стороною кримінального провадження.

Вивчивши клопотання, письмові докази, враховуючи позицію сторін, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Положеннями ст.7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема: змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, та диспозитивності.
Статтею 22 КПК України, встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадження вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Судовим розглядом, що в провадженні Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001082 від 04.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
З фабули внесеної до ЄРДР вбачається, що кримінальне провадження порушено за фактом придбання права на майно, шляхом обману чи зловживання довірою вчиненого невстановленими особами в інтересах забудовника будинку по АДРЕСА_3 .
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.07.2019 клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_9 про арешт майна задоволено частково та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, у вигляді заборони їх відчуження, а саме:
1) приміщення 900/1, загальною площею (кв.м): 69, що за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить на праві власності ОСОБА_10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
2) приміщення 901/1, загальною площею (кв.м): 24.2, що за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить на праві власності ОСОБА_11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
3) приміщення 902/1, загальною площею (кв.м): 29.3, що за адресою: АДРЕСА_5 , яке належить на праві власності ОСОБА_12 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
4) нежитлове приміщення № І-ІІ підвалу, загальною площею (кв.м): 45.5, що за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "КРИСТАЛ 3 ПЛЮС", (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 389);
5) нежитлове приміщення № ІІ підвалу, загальною площею (кв.м): 13, що за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "КРИСТАЛ 3 ПЛЮС", (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 389);
6) нежитлове приміщення № VI підвалу; загальною площею (кв.м): 8, що за адресою: АДРЕСА_4 ; яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "КРИСТАЛ 3 ПЛЮС", (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 389);
7) нежитлове приміщення № VIІ підвалу, загальною площею (кв.м): 15.4, що за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "КРИСТАЛ 3 ПЛЮС", (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 389);
8) групу приміщень № 8-9, загальною площею (кв.м): 116.4, що за адресою: АДРЕСА_4 , які належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "КРИСТАЛ 3 ПЛЮС", (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 389);
9) приміщення 1025/1, загальною площею (кв.м): 72.9, що за адресою: АДРЕСА_4 , яке на праві власності належить ОСОБА_13 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
10) приміщення 1026/1, загальною площею (кв.м): 51.3, що за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить на праві власності ОСОБА_13 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
11) приміщення 1027/1, загальною площею (кв.м): 30.6, що за адресою: АДРЕСА_6 , яке належить на праві власності ОСОБА_14 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
12) приміщення 1028/1, загальною площею (кв.м): 45.7, що за адресою: АДРЕСА_6 , яке належить на праві власності ОСОБА_15 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
13) квартиру АДРЕСА_7 , яка належить на праві власності ОСОБА_16 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
14) квартиру АДРЕСА_8 , яка належить на праві власності ОСОБА_16 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
15) приміщення II/I, загальною площею (кв.м): 39.9, що за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_17 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
16) приміщення 732/1, загальною площею (кв.м): 67.7, що за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_18 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
17) приміщення 733/1, загальною площею (кв.м): 31.4, що за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_19 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
18) приміщення 734/1, загальною площею (кв.м): 66.4, що за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
19) квартиру АДРЕСА_9 , яка належить на праві власності ОСОБА_20 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
20) приміщення 468/1, загальною площею (кв.м): 81.2, що за адресою: АДРЕСА_10 , яке належить на праві власності ОСОБА_21 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
21) приміщення 469/1, загальною площею (кв.м): 37.9, що за адресою: АДРЕСА_10 , яке належить на праві власності ОСОБА_16 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
22) приміщення 470/1, загальною площею (кв.м): 26.8, що за адресою: АДРЕСА_10 , яке належить на праві власності ОСОБА_22 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
23) приміщення 472/1, загальною площею (кв.м): 81.3, що за адресою: АДРЕСА_10 , яке належить на праві власності ОСОБА_23 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
24) приміщення 358/1, загальною площею (кв.м): 81.8, що за адресою: АДРЕСА_11 , яке належить на праві власності ОСОБА_17 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
25) квартиру АДРЕСА_12 , яка належить на праві власності ОСОБА_24 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
26) квартиру АДРЕСА_13 , яка належить на праві власності ОСОБА_25 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
27) приміщення 362/1, загальною площею (кв.м): 81.7, що за адресою: АДРЕСА_11 , яке належить на праві власності ОСОБА_26 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
28) приміщення 585/1, загальною площею (кв.м): 54.6, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
29) приміщення 586/1, загальною площею (кв.м): 56.4, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
30) приміщення 587/1, загальною площею (кв.м): 45.9, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
31) приміщення 588/1, загальною площею (кв.м): 28.4, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_18 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
32) приміщення 589/1, загальною площею (кв.м): 86.2, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_18 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).
Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва про визнання речовими доказами від 31.05.2019 вищевказані об`єкти нерухомого майна, визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0001082 від 04.10.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України об`єкти нерухомого майна.
Під час постановлення ухвали від 18.07.2019 про арешт нерухомого майна слідчим суддею було встановлено, що ТОВ «Альфа-капітал-буд» в порушення рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004р. № 4-рп/2004 (справа № 1-2/2004), положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» 2015 року, рішення Київської міської ради від 24 травня 2012 року N 587/7924, уклало низку цивільно-правових угод з фізичними особами щодо реалізації підсобних приміщень, тим самим отримавши незаконну вигоду від їх реалізації.
На даний час вищевказані об`єкти зареєстровані на праві власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за фізичними та юридичними особами. Разом з тим, згідно витягу з ЄДРПУО ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-БУД», змінило місце державної реєстрації з міста Києва на місто Харків та розпочало процедуру ліквідації.
Згідно інформації ДФС у Харківській області № 12503/9/20-40-08-15 від 18.04.2019 ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-БУД» за місцем реєстрації не знаходиться, а органами фіскальної служби поводяться заходи щодо його встановлення місцезнаходження.
Крім того, за версію слідства, службові особи ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-БУД» намагаються приховати первинні документи і кошти здобуті протиправними діями та намагаються уникнути фінансової відповідальності.
Так, аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч.2 ст.173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.
Метою арешту майна, як вбачається із вищезгаданої ухвали, саме щодо об`єктів нерухомості, які належать ОСОБА_4 , є забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
При цьому, слід зазначити, що 04.11.2016 кримінальне провадження порушено за фактом відносно невстановлених осіб та на даний час слідство триває.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.12.2019 розглянуто апеляційні скарги представників власників майна ТОВ «КРИСТАЛ 3 ПЛЮС» - адвоката ОСОБА_27 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , - адвоката ОСОБА_28 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року, які залишені без задоволення, а ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 18.07.2019 без змін.
З цього приводу слід зазначити, що ОСОБА_4 не подавав апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу слідчого судді. Підстави законності накладання арешту на майно останнього апеляційною інстанцією не перевірялись. Крім того, апеляції були подані, як в інтересах фізичних осіб так і в інтересах юридичної особи. Метою арешту частини майна, щодо якого ставилося питання, як підстави для скасування ухвали слідчого судді було саме забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що містить інші підстави накладання арешту та відповідає положенням п.4 ч.2 ст.170 КПК України.
Більше того, в самому тексті ухвали апеляційної інстанції з акцентовано увагу на те, що оскільки дана ухвала оскаржена тільки представниками власників майна ТОВ «КРИСТАЛ 3 ПЛЮС» - адвоката ОСОБА_27 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , - адвоката ОСОБА_28 в частині накладення арешту на майно вказаних осіб, то колегія суддів, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційних скарг зазначених осіб, а щодо інших осіб, на майно яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на це майно колегією суддів не вирішується.
Так, статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що ОСОБА_4 на праві власності належать наступні приміщення:
- приміщення 585/1, загальною площею (кв.м): 54.6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
- приміщення 586/1, загальною площею (кв.м): 56.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
- приміщення 587/1, загальною площею (кв.м): 45.9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
- приміщення 734/1, загальною площею (кв.м): 66.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, ст.28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Протягом досудового розслідування не встановлено, що приміщення щодо яких ставиться питання у клопотанні про скасування арешту, які на праві власності належать ОСОБА_4 є безпосереднім предметом злочину у кримінальному провадженні порушеному за фактом відносно не встановлених осіб ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-БУД», або отримані у власність самим ОСОБА_4 незаконним шляхом.
Отже, відсутні обґрунтовані підстави заборони володільцю нерухомого майна здійснювати право власності, що має в собі три складових володіння, користування та розпорядження, яке є непорушним. Крім того, слідчим суддею під час розгляду даного клопотання не встановлено обставин, які окремо унеможливлюють реалізацію ОСОБА_4 свого права безперешкодного розпорядження нерухомим майном, зокрема і з огляду на п.10 ст.170 КПК України та те, що між ним особисто і невстановленими особами по кримінальному провадженню не укладались будь-які договори, які були підставою набуття ОСОБА_4 права власності на нерухомі об`єкти.
За встановлених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що майно, яке належить ОСОБА_4 не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, або приміщення, набуті кримінально протиправним шляхом.
Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про скасування арешту на приміщення, що належать ОСОБА_4 на праві власності.
На підставі викладено, керуючись ст.ст.2, 3, 7, 9, 22, 26, 171-174, 309, 372, 376, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001082 від 04.11.2016 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.07.2019 (справа №760/20263/19) у вигляді заборони відчуження, на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме:
- приміщення 585/1, загальною площею (кв.м): 54.6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
- приміщення 586/1, загальною площею (кв.м): 56.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
- приміщення 587/1, загальною площею (кв.м): 45.9, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);
- приміщення 734/1, загальною площею (кв.м): 66.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1