ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Cправа № 0810/5476/2015
Провадження №11-о/807/7/19 Доповідач суддя ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд ухвали апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року за нововиявленими обставинами,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 .

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Запорізького апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року.

В своїй заяві та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_5 вказує на неоднакове застосування кримінального закону, що призвело до порушення його конституційних прав.

Вважає, що ухвала апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року, якою вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року, яким ОСОБА_5 засуджено за п.п. 9,12,13 ч.2 ст. 115, ч.3 ст.190,ч.5 ст.27 ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі змінений, призначене засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі залишено без змін, є незаконною, оскільки апеляційним судом не застосовано положення Закону 838-VIII від 26 вересня 2015 року, а саме: не зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та не вказано мотиви прийняття такого рішення.

Вказує про неоднакове застосування закону про кримінальну відповідальність, оскільки ухвалою від 04 травня 2016 року відносно ОСОБА_8 , який засуджений за аналогічні злочини, застосовано положення Закону 838-VIII від 26 вересня 2015 року та строки давності, а до ні.

Також зазначає, що його право на перегляд зазначеної ухвали підтверджується фактом, який встановлений судовим рішенням від 12 січня 2018 року №204/7105/17 1-в/204/113/18 Красногвардійского районного суду м.Дніпропетровська, який визнав нововиявленими обставинами рішення ВССУ від 26 жовтня 2017 року.

Вказує засуджений і на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Засуджений ОСОБА_5 посилається, окрім іншого, на те, що в процесі ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №11/778/8/16 ним було виявлено, що не фіксувався хід всіх судових засідань, а диски взагалі відсутні, що, на його думку, також є нововиявленою обставиною.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали заяву; прокурора, яка заперечувала проти задоволення заяви за нововиявленими обставинами; дослідивши заяву та додані до неї матеріали, обговоривши доводи викладені в заяві, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів провадження встановлено, що вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, п.п.9, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.190, ч.5 ст.27, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ст.70 КК України, та засуджено до довічного позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2015 року вирок відносно ОСОБА_5 змінений в певній частині, призначене засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі залишено без змін.

Відповідно до вимог ч.1 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з положеннями ч.2 ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявленими є такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі чи не могли бути відомі на той час суду та слідчим органам. Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.

Не є нововиявленими обставинами ті, на які посилалися як на докази сторони кримінального провадження, або об`єктивно могли бути долучені як докази, невчасно подані сторонами докази. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Як вбачається з заяви, засуджений ОСОБА_5 , як на одну з підстав перегляду ухвали за нововиявленими обставинами, посилається те, що судом апеляційної інстанції до нього не застосовано положення Закону 838-VIII від 26 вересня 2015 року, а саме не зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в свою чергу, на думку засудженого, потягло безпідставне незастосування строків давності.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, що підтверджено і самим ОСОБА_5 , дане питання вирішено в подальшому та останньому зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з вищевказаного розрахунку.

Більш того, вказані обставини не можуть вважатися нововиявленими у розумінні ст.459 КПК України.

У зв`язку з викладеним, не є підставою для перегляду ухвали апеляційного суду за нововиявленими обставинами і те, що, як зазначає засуджений в заяві, під час апеляційного розгляду справи не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що вищевказана ухвала апеляційного суду переглянута в касаційному порядку та залишена без змін.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною законодавства України, не гарантує право поновлення розгляду у справі, в якій винесено остаточне рішення.

Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, у справах "Рябих проти Росії", "Шабельник проти України", "Півень проти України", "Трегубенко проти України", "Науменко проти України" та "Бакай та інші проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, також вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.

Повноваження суддів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових рішень, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував про те, що принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі.

Колегія суддів вважає, що зміст заяви засудженого ОСОБА_5 свідчить про бажання останнього домогтися перегляду вищевказаного судового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи, через незгоду останнього з цим рішенням.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про перегляд ухвали апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Керуючись 459, 462, 467 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд ухвали апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Дата документу 10.12.2019 Справа № 0810/5476/2015