30.06.2020
Справа № 359/4591/20
Провадження № 1-кп/359/559/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурорів ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження №0001177, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2020, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дударків Бориспільського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.08.2018 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 1 ст. 309 КК України з призначеним покаранням у виді штрафу, який сплачений у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:
24.05.2020 приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 проходив повз ворота домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та в якому проживає його колишня сусідка ОСОБА_5 . В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на вчинення крадіжки, шляхом незаконного проникнення до іншого володіння, яке належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що при цьому він порушує право особи на недоторканість житла та прагнучи цього, ОСОБА_4 , цього ж дня, а саме 24.05.2020, близько 23 год. 40 хв., розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, всупереч ст. 30 Конституції України, незаконно, тобто без згоди власника, за відсутності визначених законом підстав, через відкриту хвіртку, проник до сарайного приміщення домоволодіння ОСОБА_5 , таким чином порушивши право останньої на недоторканість житла.
Разом з цим, ОСОБА_4 добровільно відмовився від вчинення крадіжки.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні незаконного проникнення до іншого володіння особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що він 24.05.2020 приблизно о 23 год. 30 хв. проходив повз ворота домоволодіння, що розташоване за адресою с. Дударків та в якому проживає його колишня сусідка ОСОБА_5 . Вирішив викрасти велосипед, щоб доїхати додому. Через незамкнену фіртку зайшов до двору, проте почув якийсь звук і пішов з двору.
У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочину, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Суд встановивши обставини, оцінюючи зібрані докази, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані - за ч. 1 ст. 162 КК України, як умисні дії, які виразилися у незаконному проникненні до іншого володіння особи.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Приміщення сараю, що розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 , до якого проник обвинувачений ОСОБА_4 , було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. На територію даної земельної ділянки обвинувачений проник через відкриту хвіртку, тобто у спосіб, який заборонений законом. Крім того, в подальшому проник до сарайного приміщення. Обвинувачений не мав жодного права перебувати на даній земельній ділянці та незаконно проникати до іншого володіння особи, що є приватною власністю інших осіб та проник туди проти волі власників. За цією ознакою проникнення є протиправним. Проникнення на чужу територію здійснювалось обвинуваченим у відсутності інших осіб. За цією ознакою воно є таємним. ОСОБА_4 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення незаконного проникнення до іншого володіння особи. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. В результаті таких дій ОСОБА_4 порушуючи відповідно ст. 30 Конституції України, право громадян на недоторканість їхнього житла та іншого володіння незаконно проник на територію приватної земельної ділянки, та провів її огляд після чого проник до сарайного приміщення. Таким чином, скоєний обвинуваченим злочин є закінченим.

Тому суд вважає, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений за ч.1 ст.162 КК України, а саме за умисні дії які виразилися у незаконному проникненні до іншого володіння особи.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий 20.08.2018 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за ч. 1 ст. 309 КК України з призначеним покаранням у виді штрафу, який сплачений у встановленому законом порядку.
Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив злочини невеликої тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 за вчинення злочину невеликої тяжкості, належить призначити покарання у виді 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді обмеження волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, пом`якшуючи обставини.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави України - 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) гривень 50 копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись: ст. 22, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, ч. 1 ст. 162 КК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді обмеження волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.
Цивільний позов у справі не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави України - 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) гривень 50 копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Речовий доказ велосипед марки «Ardis» рожевого кольору з номером рами НОМЕР_1 - залишити власниці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1