Дата документу 27.01.2020 Справа № 554/542/20
Провадження № 1-кс/554/1537/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2020 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна , -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий звернувся до суду з клопотанням , посилаючи на те, що у провадженні СУ ГУ Національної поліції у Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 24.12.2019 за ч. 2 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що в кінці листопада 2019 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Лубни Полтавської області, висловили незаконну вимогу директору ТОВ «Лубенський «Агросад» ОСОБА_6 про передачу їм грошових коштів у розмірі 10 % від суми в розмірі 628 тис. грн., яка виділена Полтавською обласною радою на реконструкцію скверу у військовому містечку АДРЕСА_1 , тобто 62,8 тис. грн. При цьому, в разі не передачі обумовленої суми грошових коштів, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 погрожували потерпілому ОСОБА_6 фізичним насильством.

Так, 23.01.2020 об 11 год. 45 хв. ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , одержав від потерпілого ОСОБА_6 поблизу будівлі Лубенського міськрайонного відділу РАЦС, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Лубни, вул. Гагаріна, 20, частину обумовленої суми грошових коштів у розмірі 9 200 гривень, чим довів спільний із ОСОБА_5 злочинний умисел до кінця.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вимозі передачі чужого майна або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

23.01.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Лубни Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

23.01.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Лубни Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фізичну особу-підприємця, раніше не судимого (зі слів) повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

23.01.2020 в ході особистого обшуку ОСОБА_4 було виявлено та вилучено спортивні штани чорного кольору з надписом «Fore».

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч.2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, з метою належного забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання, виникає необхідність у накладенні арешту на наступне майно, що вилучено 23.01.2020 під час особистого обшуку ОСОБА_4 , а саме спортивні штани чорного кольору з надписом «Fore».

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій прохав клопотання задовольнити, та розглянути клопотання у його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, вказаного в клопотаннях сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягаює задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

З метою забезпечення належного зберігання речових доказів та можливої конфіскації майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накласти арешт на: спортивні штани чорного кольору з надписом «Fore», які належать ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1