Справа № 939/1969/19
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2019 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000331 від 07 червня 2019 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирча Бородянського району Київської області, громадянина України, неодруженого, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мирча Бородянського району Київської області, громадянина України, одруженого, який проживає в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що 06 червня 2019 року, приблизно, о 15-й годині, в с. Мирча Бородянського району Київської області вони, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: вул. Центральна, 68, побачили як по автодорозі, що розташована недалеко від вказаного домоволодіння, з с. Тальське в напрямку с. Мирча, рухається автомобіль "ВАЗ-2121", реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_8 .
В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_5 , 06 червня 2019 року, приблизно, о 15-й годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підбігли до автомобіля "ВАЗ-2121", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по проїжджій частині вул. Центральної в с. Мирча Бородянського району Київської області, за кермом якого знаходився ОСОБА_8 , і, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_5 цілеспрямовано та умисно, через опущене скло водійських дверцят наніс ОСОБА_8 один удар рукою в голову, а обвинувачений ОСОБА_4 , витягнувши ОСОБА_8 з автомобіля "ВАЗ-2121", реєстраційний номер НОМЕР_1 , підвів його до капоту та, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи ОСОБА_8 рукою за голову, декілька раз ударив його головою об капот автомобіля "ВАЗ-2121", в результаті чого ОСОБА_8 впав на землю. В подальшому ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 та, піднявши його за одяг, наніс йому ще один удар правою рукою в ліву частину обличчя.
Після цього, ОСОБА_4 заштовхав ОСОБА_8 до автомобіля "ВАЗ-2121", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та повіз в бік лісосмуги с. Мирча Бородянського району Київської області, що неподалік вул. Центральної.
В подальшому, 06 червня 2019 року, о 15-й годині, продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території лісосмуги с. Мирча Бородянського району Київської області, неподалік вул. Центральної, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 удар кулаком в праве плече, а ОСОБА_5 наніс ОСОБА_8 удар рукою в ліву частину обличчя, після якого ОСОБА_8 втратив свідомість.
Таким чином, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями в сукупності спричинили потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження - множинні синці: по задній поверхні лівого плеча в середній та верхній третинах, по внутрішній поверхні в середній третині на тлі якого два косо-горизонтальних садна; по зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, по передній поверхні правого плеча та плечевого суглобу (три), по внутрішній поверхні правого колінного суглобу, по задній поверхні грудної клітки справа та зліва; садна: по передній поверхні правого колінного суглобу, на тильній поверхні правої кисті в проекції другої п`ясткової кістки, по передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 5-6 ребер по передньо-паховій лінії, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень у живих осіб, а також тілесне ушкодження - закриту черепно-мозкову травму у вигляді: синців лівого ока та потиличної ділянки справа; крововиливів під тверду мозкову оболонку зліва загальним об`ємом, приблизно, 80 см3 (клінічно), під м`яку мозкову оболонку обох півкуль;ділянки забою головного мозку правої лобної та скроневої часток, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя та перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в реанімаційному відділенні Бородянської ЦРЛ.
За ухвалою слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 17 вересня 2019 року, проте за ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року ухвала слідчого судді Бородянського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року була скасована і до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 вересня 2019 року.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 10 вересня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 листопада 2019 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 грудня 2019 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 днів, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який є тяжким, і, перебуваючи на волі, він може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, вказаний ризик підтверджується неоспорюваним фактом, що обвинувачений ОСОБА_4 одразу після вчинення злочину залишив місце проживання. Також у разі непродовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою, він матиме змогу впливати будь-якими методами, у тому числі залякуванням, на потерпілих, свідків з метою надання ними неправдивих показів, оскільки ОСОБА_4 з ними проживає в одному селі, і вони на даний час судом не допитані, а тому менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Вислухавши думку захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , яка заперечувала проти продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила обрати обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який підтримав думку свого захисника, думку представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 , яка підтримала клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думки потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали думку свого представника адвоката ОСОБА_10 , оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Враховуючи практику ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Суд вважає, що в даному випадку продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який під час досудового розслідування залишив місце свого проживання та переховувався від органів досудового розслідування, обвинувачується у вчиненні злочину в стані алкогольного сп`яніння, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків з метою уникнути кримінальної відповідальності, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам, а тому суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити і продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в межах двох місяців.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 15 лютого 2020 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_11