Справа № 569/960/20
УХВАЛА

про призначення до судового розгляду
та застосування запобіжного заходу

22 січня 2020 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області, в складі суду: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рівне обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007216 від 26.11.2019 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 263, ст. 348 КК України та клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

Також прокурор подав клопотання про застосування щодо обвинуваченого запожіного заходу у виді тримання під вартою, яке він підтримав та вказав, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що у 2016 році, знаходячись на добровільних засадах в зоні проведення Антитерористичної операції в Україні та маючи доступ до військового майна, без передбаченого законом дозволу, придбав бойову оборонно осколкову ручну гранату Ф 1, що придатна до вибуху, яку зберігав та носив при собі до моменту її вилучення працівниками поліції під час огляду 26.11.2019 неподалік Рівненського ВП, на вул. Пушкіна, 4, м. Рівне. Крім того, 26.11.2019, о 20:50 год., ОСОБА_8 , неподалік Рівненського ВП, на вул. Пушкіна, 4, м. Рівне, під час його затримання працівниками поліції на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків від 29.07.2019, дістав з кишені свого одягу бойову оборонно осколкову ручну гранату Ф 1, висмикнув кільце привівши у бойову готовність та почав погрожувати нею працівникам поліції вбивством внаслідок вибуху. Прокурор доводить, що стосовно ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою оскільки існують ризики передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Так, обвинувачений є уродженцем м. Запоріжжя, де і зареєстрований. В м. Рівному проживає не тривалий час, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає довічне позбавлення волі, і зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує, задля уникнення відповідальності може залишити м. Рівне, чи взагалі межі України. ОСОБА_8 будучи раніше судимий, а саме 01.03.2017 за ч.1 та ч.2 ст. 263 КК України, які відносяться до тяжких, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив новий особливо тяжкий злочин, на момент вчинення якого перебував у розшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків. Наведене вказує на суспільну небезпечність ОСОБА_8 та, те, що він може вчинити інші злочини. Крім цього, перебуваючи на волі, з урахуванням тяжкості покарання, останній може незаконно впливати на свідків та потерпілих. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам. Просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Потерпілі підтримали думку прокурора.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти призначення судового розгляду. Щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, просили застосувати домашній арешт, оскільки ОСОБА_8 має постійне місце проживання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Тобто, за наявності вказаних обставин існує можливість збільшення наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає довічне позбавлення волі, відсутність стійких соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення тяжкого злочину, а також обставини та характер вчинення злочинів, у яких обвинувачується, їх суспільну небезпечність, наявні реальні ризики передбачені п.п.1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Даних які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого даного запобіжного заходу немає.

Як визначено в ч.3 ст.183КПК України,слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи, що даний злочин є особливо тяжким, вчинений із застосуванням насильства, а саме вчинення замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави суд не визначає.

Кримінальне провадження підсудне Рівненському міському суду Рівненської області, підстав для його закриття та зупинення немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, отже провадження може бути призначене до судового розгляду.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області (м. Рівне, вул. Шкільна, 1) 28 січня 2020 року, 11:30 годину.

Розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Доручити Рівненському міськрайонному відділу з питань пробації (м. Рівне, вул. Словацького, 7) скласти та подати до вказаної дати, досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який утримується в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Клопотання прокурора задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 20 березня 2020 року

Визначити місцем тримання під вартою обвинуваченого - Державна установа Рівненський слідчий ізолятор - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала в частині призначення судового розгляду оскарженню не підлягає. Відповідно до ст. 392 КПК України, заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3