Провадження № 1-кс/761/240/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №120 191 100 000 006 02 від 15.08.2019, -

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №120 191 100 000 006 02 від 15.08.2019.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_4 зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.09.2019 накладено арешт на майно, яке було вилучено 20.08.2019 під час проведення огляду місця події за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Ольги Онікієнко.

Однак, володілець майна не погоджується з ухвалою слідчого судді про арешт майна, оскільки слідчим до клопотання не долучено жодного доказу, який би вказував на те, що вилучені в ОСОБА_5 гроші є такими, що здобуті злочинним шляхом, містять на собі сліди злочину, або мали б використовуватися ним для організації вчинення злочину. Те саме стосується і вилучених у нього телефонів, адже клопотання слідчого та в доданих матеріалах не вбачається, які саме важливі для досудового розслідування відомості зберігаються на цих телефонах, не зроблено висновку яким чином вони підпадають під критерії, визначеними статтею 98 КПК України, при цьому, володілець тимчасово вилученого майна на розгляді клопотання не був присутнім. Заявник вважає арешт таким, що накладений необґрунтовано та в його подальшому застосуванні відпала потреба, враховуючи тривалий час застосування, у зв`язку з чим просить його скасувати.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий заперечував проти клопотання, зазначив, що адвокатом не наведено переконливих доказів щодо незаконності накладення арешту, а також вказав про наявну потребу слідства у збережені майна в якості речових доказів, що має важливе значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.09.2019 року накладено арешт на майно, яке було вилучено 20.08.2019 під час проведення огляду місця події за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Ольги Онікієнко з метою збереження речових доказів, оскільки вилучене майно підпадає під ознаки, визначені статтею 98 КПК України та постановою старшого слідчого ГУНП у Київській області ОСОБА_6 від 21.08.2019 визнано речовим доказом, враховуючи його значення для кримінального провадження в рамках якого проводиться досудове розслідування.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що арештоване майно є доказом злочину, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 від 21 серпня 2019 року про визнання його речовим доказом.

Метою ж арешту майна є забезпечення кримінального провадження, його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що прямо передбачено ст.170 КПК України в якості правових підстав застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Посилання адвоката ОСОБА_4 на те, що арешт є незаконним, слідчий суддя вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Доводи адвоката з приводу того, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування, безпідставно не викликав для участі в судовому засіданні власника майна, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, хоч і заслуговують на увагу, проте вони надають йому право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна в порядку статті 174 КПК України.

Щодо посилання заявника на те, що відпала потреба у арешті майна, то зазначене твердження не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, враховуючи наведену слідчим потребу у застосуванні арешту майна з метою збереження речових доказів для забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи встановлену обґрунтованість накладення арешту майна а також недоведеність заявником, що у його застосуванні відпала потреба, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для скасування арешту майна, виходячи з положень статті 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №120 191 100 000 006 02 від 15.08.2019 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1