КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

17 червня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисників засудженого ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року,

за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про відстрочку виконання вироку.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому відповідно до ч. 2 ст. 536 КПК України відстрочка виконання вироку виключається.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисники засудженого ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року та відстрочити виконання вироку на один рік.
В обґрунтування апеляційної скарги захисники посилаються на те, що ухвала суду першої інстанції від 03 квітня 2020 року є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою і такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема, як вказують апелянти, ситуація, яка склалась та, яка зв`язана з пандемією коронавірусу, не була передбачена у законодавстві раніше, не є врегульованою, а тому відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК вимагає застосування загальних засад, передбачених ст. 7 КПК і в першу чергу принципу верховенства права.

Як звертають увагу апелянти, за поданим клопотанням ОСОБА_5 не звільняється від відповідальності, а лише ставиться питання про його відстрочку у зв`язку з надзвичайними обставинами, пов`язаними з пандемією коронавірусу.

На думку апелянтів, засуджені мають право на гуманне ставлення до них та на особисту безпеку, а в умовах слідчого ізолятора або іншого закладу неможливо належним чином забезпечити безпеку від коронавірусу для ОСОБА_5 , оскільки в даній справі є підтверджуючі медичні документи, які свідчать про важке захворювання ОСОБА_5 .

Крім того, як вважають апелянти, оскільки ОСОБА_5 засуджено за злочин, що не є особливо тяжким, а негайне відбування покарання засудженого ОСОБА_5 може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для нього, окреслюється необхідність усунення судом апеляційної інстанції існуючих загроз небезпеки життю та здоров`ю засудженого на один рік шляхом скасування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2020 року.

Також, як зазначають апелянти, судом першої інстанції неповно досліджено та зовсім не використано даних про те, що негайне відбування засудженим покарання потягне за собою винятково тяжкі наслідки для самого ОСОБА_5 та його сім`ї через особливі обставини: COVID-19 на фоні тяжкої хвороби засудженого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора та потерпілого, які кожен окремо, заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду без змін, пояснення захисників засудженого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга захисників засудженого ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог, передбачених ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 536 КПК України виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено у разі: 1) тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, до його видужання; 2) вагітності засудженої або за наявності у неї малолітньої дитини на час вагітності або до досягнення дитиною трьох років, якщо особу засуджено за злочин, що не є особливо тяжким; 3) якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили

Відстрочка виконання вироку, як це прямо передбачено ч. 2 ст. 536 КПК України, не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.
Наявність у засудженого хвороби, що перешкоджає йому відбувати покарання, має бути підтверджена довідкою з лікувального закладу або висновком судово-медичної експертизи.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами та строк три роки.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, вчинений засудженим ОСОБА_5 є тяжким.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до місцевого суду з клопотанням про відстрочку виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року, в якій послався на те, що він тяжко хворіє і перебуває на лікуванні з приводу компресійного перелому хребта та інших ушкоджень організму, що підтверджується медичними документами, та зазначив, що необхідність в тривалому лікуванні перешкоджає йому відбувати покарання, з урахуванням пандемії коронавірусу.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про відстрочку виконання вироку, суд першої інстанції, дотримався наведених вище вимог закону та дійшов правильного висновку про те, що відповідно до ч. 2 ст. 536 КПК України відстрочка виконання вироку виключається, оскільки ОСОБА_5 , був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України, яка у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає прийняте судом рішення, законним та обґрунтованим.
Що ж стосується наявності у матеріалах судового провадження виписки із медичної карти стаціонарного хворого, а також медичної довідки, які засудженим були подані на обґрунтування доводів клопотання про відстрочку виконання вироку, то зазначені медичні документи, з урахуванням характеру захворювання, перебігу хвороби та рекомендованого лікування, не свідчать про неможливість відбування засудженим ОСОБА_5 покарання, призначеного судом першої інстанції.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисників засудженого ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року, колегія суддів вважає необхідним залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисників засудженого ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року, відповідно до якої суд відмов у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про відстрочку виконання вироку без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/2050/2020

Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1