Справа № 523/8509/17
Провадження № 1-кп/522/284/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року Місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

під час судового засідання у кримінальному провадженні № 0005508 від 18.08.2016 року на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Святово Переславського району Ярославської області Російської Федерації, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, освіта середня, не має місця реєстрації на території України, фактичне проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кіровоград, громадянки України, заміжньої, маючої середню освіту, місця реєстрації на території України не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима,

- обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

На розгляд до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Термін тримання обвинуваченого під вартою спливає.

Розглядаючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого до спливу продовженого строку, суд встановив наступне.

В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою терміном на шістдесят діб.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу та просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд приходить до висновку, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою необхідно продовжити на шістдесят діб, з огляду на наступне.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який карається позбавленням волі на строк до 12 років, раніше неодноразово був судимий за вчинення навмисних злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи положення ст.ст. 7, 9 КПК України, суд вважає за необхідне, при розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, керуватись Конституцією України та загальними нормами кримінального процесуального закону, які регламентують питання щодо застосування запобіжних заходів на стадії судового провадження, зокрема ст. 29 Конституції України, а також ст.ст. 7, 8, 9, 12, 176-178. 181, 183, 199, 331 КПК України.

Суд приймає до уваги положення ст. 29 Конституції України, згідно з якими ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за мотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати обставини, які свідчать про те, що: заявлений ризик не зменшився або з явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою: наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом ст.ст. 176-178 КПК України, запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігання забезпечення виконання цією особою покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, передбачених цими нормами.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, стан його здоров`я не перешкоджає його перебуванню у місці попереднього ув`язнення, застосований запобіжний захід не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не відпав і не зменшився ризик переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим.

Ризик впливу на свідків та потерпілого підтверджується тим, що обвинувачені перед загрозою суворого покарання можуть вчинити дії, спрямовані на залякування потерпілого та свідків, з метою спотворення їх показань в суді.

За таких підстав ризик впливу на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні наразі є актуальним.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення зумовлений наявністю попередніх ризиків та може мати місце у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки обвинувачений ніде не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, та на переконання суду останній може вдатися до спроб вчинення інших злочинів, в тому числі, аналогічно у зв`язку з відсутністю засобів для існування.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів може виявитися недостатнім для запобігання існуючим ризикам, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Разом з тим, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає можливості застосування застави відносно обвинуваченого оскільки злочини вчинені із застосуванням насильства.

Матеріали справи не містять відомостей або обставин, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 314, 315, 331, 392 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном на 2 місяці, тобто до 22 травня 2020 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя:

Судді:

23.03.2020