печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9311/20-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

26.02.2020 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за погодженням із у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

27 лютого 2020 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вважає, що у провадженні СВ Печерського УП Головного управління Національної поліції в місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0005530 від 17.12.2019 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи спільно із невстановленою слідством особою, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, о 22 год. 00 хв. 16.12.2019 піднявся на третій поверх недобудованої будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час перебували раніше знайома ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її співмешканець ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими вони спільно мешкали у нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Перебуваючи у вказаному приміщенні на третьому поверсі, знаючи про те, що ОСОБА_6 має при собі два мобільні телефони марки «Iphone 5» та «Samsung», каблучку з візерунком на пальці лівої руки та сережки, одягнені у мочках вух, маючи злочинний умисел на відкрите заволодіння ними із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, ОСОБА_5 спільно із невстановленою особою з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, почав вимагати у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 видати грошові кошти на цінні речі, які вони мають при собі. Не отримавши грошей і цінностей, ОСОБА_5 та невстановлена особа почали наносити удари в область голови ОСОБА_7 невстановленими предметами. В цей ОСОБА_5 наблизився до раніше знайомої йому ОСОБА_6 та почав вимагати видати грошові кошти, каблучку з візерунком з пальця та зняти сережки з вух. ОСОБА_6 повідомила, що грошей вони з ОСОБА_7 не мають, оскільки витратили та побоюючись за своє життя та здоров`я намагалась зняти каблучку з пальця. Але через те, що палець набряк, каблучка не знімалась. Тоді ОСОБА_5 діючи спільно з невстановленою особою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, почав погрожувати ОСОБА_6 , що відріже їй палець, якщо вона не зніме каблучку та наніс їй удар в область голови невстановленим предметом від якого вона втратила свідомість. В подальшому ОСОБА_8 , діючи спільно із невстановленою особою, невстановленим ріжучим предметом відрізали потерпілій ОСОБА_6 фалангу пальця на лівій руці, викрали каблучку з візерунком та зірвали з мочок вух останньої сережки.

Далі ОСОБА_5 та невстановлена особа заволоділи двома мобільними телефонами марки: «Iphone 5» із сім-карткою НОМЕР_1 та «Samsung GT-S5250» із сім-карткою НОМЕР_2 , каблучкою із візерунком та сережками, які належать ОСОБА_6 та розпорядились викраденим на власний розсуд.

Згідно довідки №1612 відділення політравми Київської міської клінічної лікарні №17 від 17.12.2019 у ОСОБА_6 встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, епідуральна гематома лобно-тім`яної скроневої ділянки, перелом тім`яної кістки зліва, травматичний відрив третьої лівої кісті.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились в розбої, тобто умисному протиправному відкритому заволодінні чужим майном із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчинив злочин (кримінальне правопорушення) передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.

В цей же час співмешканець ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 намагався припинити злочинні діяння ОСОБА_5 та невстановленої особи відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 та перешкодити нанесенню їй тілесних ушкоджень. Долаючи опір ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 та невстановленої особи, яка діяла з ним спільно та узгоджено, в процесі реалізації злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу, виник умисел на умисне протиправне позбавлення життя з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_7 . Реалізуючи вказаний злочинний умисел, з метою умисного протиправного позбавлення життя, усвідомлюючи наслідки своїх небезпечних дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено, разом з невстановленою особою, умисно нанесли в область голови ОСОБА_7 низку ударів невстановленими предметами, внаслідок чого наступила смерть останнього.

Згідно повідомлення від 17.12.2019 відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи основною причиною смерті ОСОБА_7 стали численні переломи кісток черепа, крововилив під оболонки і шлуночки мозку.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у вбивстві з корисливих мотивів, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, вчинив злочин (кримінальне правопорушення) передбачений п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

17.12.2019 в ході здійснення розшукових заходів встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , користувався сім-карткою ПрАТ "Київстар" із номером НОМЕР_3 .

18.12.2019 потерпіла ОСОБА_6 вказала, що у користуванні знаходилися два мобільні телефони марки "Samsung" в середині якого знаходилася сім-картка ПрАТ "Київстар" із номером НОМЕР_4 та мобільний телефон "Iphone" 5 в середині якого знаходилася сім-картка ПрАТ "ВФ Україна" із номером НОМЕР_1 .

18.12.2019 відповідно до протоколів перегляду предметів встановлено, що на мобільному телефоні марки "Samsung" наявний ЕМЕІ: НОМЕР_5 в середині якого знаходилася сім-картка ПрАТ "Київстар" на мобільному телефоні марки "Iphone" 5 наявний ЕМЕІ: НОМЕР_6 в середині якого знаходилася сім-картка ПрАТ "ВФ Україна", що належить потерпілій ОСОБА_6

18.12.2019 в ході розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_9 придбав у підозрюваного мобільний телефон марки "Iphone" 5 "Samsung" в подальшому які були добровільно переданий органу досудового розслідування для проведення слідчих дій.

18.12.2019 в ході розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_10 придбав у підозрюваного мобільний телефон марки "Nokia" в подальшому який був добровільно переданий органу досудового розслідування для проведення слідчих дій.

18.12.2019 відповідно до протоколу перегляду предметів встановлено, що на мобільному телефоні марки Nokia" наявний ЕМЕІ: НОМЕР_7 в середині якого знаходилася сім-картка ПрАТ "Київстар" із номером НОМЕР_3 , яким користувався підозрюваний ОСОБА_5

27.01.2020 відповідно до протоколу пред`явлення предметів для впізнання потерпіла ОСОБА_6 впізнала влучені мобільні телефони марки "Samsung", ЕМЕІ: НОМЕР_5 , телефон марки "Iphone" 5, ЕМЕІ: НОМЕР_6 .

07.01.2020 відповідно до протоколу затримання в порядку ст. 191 КПК України в підозрюваного ОСОБА_5 , вилучено ніж з дерев`яною ручкою 100 мм., клинок якого 135 мм.

08.01.2020 постановою слідчого вилучений ніж з дерев`яною ручкою 100 мм., клинок якого 135 мм. визнано речовим доказом стосовно якого призначено молекулярно-генетичну експертизу проведення якої доручено експертам Київського НДЕКЦ МВС України.

27.01.2020 вказані речі визнані речовим доказом у кримінальному провадження, а саме мобільні телефони марки "Samsung", ЕМЕІ: НОМЕР_5 із сім-карткою ПрАТ "Київстар", телефон марки "Iphone" 5, ЕМЕІ: НОМЕР_6 із сім-карткою ПрАТ "ВФ Україна".

Враховуючи, що 21.01.2020 року безпосередньо із потерпілою ОСОБА_6 проведено впізнання щодо вилучених мобільних телефонів які згідно протоколу вона впізнала їх як свої, а вказану слідчу дію не можливо було провести оскільки потерпіла тривалий час знаходилася на стаціонарному лікуванні в Київській міській лікарні №17.

Слідчий вказує, з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність для накладення арешту.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що 27.01.2020 зазначені документи визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчим доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Поновити пропущений строк на подачу клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході слідчих дій, а саме: вилучено ніж з дерев`яною ручкою 100 мм., клинок якого 135 мм., мобільний телефон марки "Samsung", ЕМЕІ: НОМЕР_5 із сім-карткою ПрАТ "Київстар", мобільний телефон марки "Iphone" 5, ЕМЕІ: НОМЕР_6 із сім-карткою ПрАТ "ВФ Україна", мобільний телефон марки "Nokia" ЕМЕІ: НОМЕР_7 із сім-карткою ПрАТ "Київстар".
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1