Справа № 464/5203/19
пр.№ 1-кп/464/109/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/5203/19, внесене 29.08.19 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002383, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Львова, місце реєстрації відсутнє, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, невійськовозобов*язаний, не працює, має судимість вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23 травня 2019 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, 70 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, покарання невідбуте, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 ;

учасник провадження-представник потерпілого ТзОВ ,,Клевер Сторс ОСОБА_5 (подав заяви про розгляд провадження у його відсутності та незапереченням в порядку ч.3 ст.349 КПК України);

з участю: прокурора та обвинуваченого, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 24 серпня 2019 року о 9.55 год. з торгової полиці магазину «Сім 23» ТзОВ «Клевер Сторс» по пр.Червоної Калини,109 в м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю продавців та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав майно товариства - 4 пачки кави «Чібо»: дві - «Голд Селекшн» вагою по 250 г вартістю 71,10 грн. кожна та дві «Фемелі» вагою по 250 г вартістю 67,80 грн. кожна, - які заховав під власну куртку, та вийшов з магазину, не здійснивши оплату за даний товар через його касу, чим заподіяв ТзОВ «Клевер Сторс» матеріальну шкоду на загальну суму 277,80 грн.

Таким чином обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердив, що викрадені 4 пачки кави, які заховав під куртку, проніс через касу магазину, не оплативши. В подальшому каву продав за 50 грн. за пачку, таким чином виручивши 200 грн., які витратив на продукти харчування. У вчиненому щиро покаявся, ствердив, що йому соромно за вчинене, просив суд суворо не карати з огляду на те, що сприяв на досудовому слідстві у розслідуванні злочину; розуміє, що вчинив злочин під час випробування і повинен відповідати за скоєне, запевняє, що стане на шлях виправлення. Пояснив, що є сиротою, т.я. втратив батьків у п*ятирічному віці, його опікуном була бабця, яка померла, проживав сам, останні 3 роки офіційно не працював, лише підробляв, мав заробіток до 4000 грн. в місяць, натомість останній рік ніде не міг працевлаштуватись і на харчування не було коштів, у зв*язку з чим і вчиняв крадіжки.

З огляду на те, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості й проти власності, особу обвинуваченого, який має судимість, вчинив новий злочив під час випробування через три місяці після ухвалення вироку; не працює, неодружений, не має на утриманні осіб, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, відсутність соціальних зв*язків; хронічними захворюваннями не страждає; під наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває; є сиротою, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину та просить вибачення за вчинене, що є обставинами, які пом*якшують покарання; обтяжуючих не встановлено; приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за якою ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а небезпеки для суспільства - середній, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, - за ч.2 ст.185 КК України арешт строком три місяці (з урахуванням правил ч.3 ст.60 КК України). Саме такий вид покарання, який полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції від суспільства, та його розмір мінімальний арешт на строк три місяці з урахуванням, що обвинувачений тривалий час не працює, постійного доходу не має, неусвідомлення ним довіри суду за попереднім вироком, який застосував ст.75 КК України при призначенні покарання, що свідчить про антисоціальну поведінку обвинуваченого, спрямовану на продовження злочинних діянь; з урахуванням вартості викраденого 277,80 грн. та значимості розміру такого для юридичної особи, представник якої зазначив у заяві від 15.10.19. про те, що цивільний позов заявляти не будуть; - є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів, інший, більш м*який вид покарання, з урахуванням особи засудженого, не відповідатиме меті покарання.

З урахуванням того, що засуджений після постановлення вироку Залізничним районним судом м.Львова від 23 травня 2019 року і до повного відбуття покарання вчинив інкримінований йому злочин, суд вважає необхідним до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком два роки позбавлення волі, з дотриманням правил ч.1 ст.72 КК України та положень ч.4 ст.71 КК України, де остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно визначивши покарання позбавлення волі на строк два роки три місяці.

Підстав для призначення ОСОБА_3 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Саме такий вид покарання, який полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, та розмір покарання є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.

Щодо призначення покарання засудженому із застосуванням наявності відносно нього вироку Залізничного районного суду м.Львова від 24 лютого 2020 року, то суд враховує, те що такий не набрав законної сили. За вимогами ст.532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення. У ст.533 КПК України передбачено наслідки набрання законної сили судовим рішенням. Вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, як беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всіх території України. З урахуванням, що останній за часом постановлення вирок не набрав законної сили, суд з урахуванням недопущення погіршення становища засудженого позбавлений можливості враховувати такий та призначати покарання у даній справі із застосуванням правил ч.4 ст.70 КК України. Питання про застосування покарання за наявності кількох вироків можливо вирішити під час їх виконання в порядку ст.ст.537, 539 КПК України.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов*язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались, процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Так, постановою слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 12.09.19. у кримінальному провадженні компакт-диск з відеозаписом злочину визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження, відтак такий слід залишити при ньому.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання арешт на строк три місяці.

На підставі ст.71 КК України (за сукупністю вироків) ОСОБА_3 до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23 травня 2019 року два роки позбавлення волі та остаточно ОСОБА_3 призначити покарання позбавлення волі на строк два роки три місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Речові докази - компакт-диск з відеозаписом злочину, що долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1