Справа № 467/1369/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могильне, Гайворонського району, Кіровоградської області, засудженого вироком Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2017 року за ч. 3 ст.152 КК України до 8 років позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 13.10.2016 по 11.09.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.11.2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 13.04.2016 по 12.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який відбуває покарання в Державній установі «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього пільги, передбаченої ст. 81КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що його засуджено вироком Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2017 року за ч. 3 ст. 152 КК України до 8 років позбавлення волі.

На теперішній час відбув 3/4 строку призначеного покарання, характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки, працевлаштований каменотесом. До роботи ставиться сумлінно, має зразкову поведінку, за що неодноразово заохочувався. В зв`язку з викладеним засуджений вважає, що довів своє виправлення та просить звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Ухвалою суду від 24.12.2019 року за клопотанням прокурора у ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» витребувано документи: - характеристику на засудженого станом на 24.12.2019 року;- довідку про заохочення та стягнення засудженого станом на 24.12.2019 року;- відомості про здобуття професії;- індивідуальну програму засудженого;- щоденник виховної роботи; - відомості про залучення засудженого до робіт з благоустрою колонії та інших видів робіт на підставі ч. 5 ст. 118 КВК України;- інформацію про працевлаштування та копії відповідних наказів; відомості про нараховану заробітну плату засудженого.

Судове засідання відбулося у відсутність засудженого ОСОБА_4 та представника установи виконання покарань, такі про розгляд справи були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні прокурор вважав за можливе задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, оскільки такий сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Вважав, що накладене на засудженого стягнення, яке є погашеним, прийняте з порушенням норм КВК України, з початку прибуття в установу відбування покарання був працевлаштований, мав заробіток, що свідчить про виправлення засудженого, останній відбув дві третини строку покарання.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом і за клопотанням засудженого.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише за сукупністю так званої матеріальної підстави та формальної передумови, де матеріальною підставою умовно-дострокового звільнення є доведеність засудженим своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення, а формальною передумовою є відбуття засудженим певної частини покарання (п. 3 ч. 1 ст. 81 КК України).

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.
Згідно до вимог статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Отже, головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, в судовому засіданні встановлено, що вироком Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст.152 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 13.04.2016 по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 11.09.2018 року вирок Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2017 року змінено. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 13.10.2016 по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно розпорядження вирок Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2017 року набрав законної сили - 11.09.2018 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.11.2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 13.04.2016 по 12.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно характеристики на засудженого від 08.01.2020 року, наданою адміністрацією ВК №83, ОСОБА_4 має одне заохочення та одне стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку. Працевлаштований каменотесом на виробництві колонії у цеху ручного обробітку граніту, норми виробітку в повному обсязі виконує не завжди, ініціативи не проявляє. Із засудженими безконфліктний, на критику реагує адекватно, виконує роботи із благоустрою колонії. Не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу. З рідними спілкується шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Початок строку відбування покарання 13.04.2016 року. Кінець строку 15.11.2021 року.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення складеної відносно засудженого ОСОБА_4 від 08.01.2020 року, останній за період відбування покарання має одне заохочення та одну догану, накладену 02.11.2018 року в період перебування засудженого в СІЗО м. Кіровограда за вчинення правопорушення, яке мало місце 25.09.2018 року, та яке на даний час є погашеним в установленому законом порядку. Однак, згідно характеристики на засудженого від 26.03.2019 року, яка міститься в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_4 , останній за час тримання в СІЗО м. Кіровограда до дисциплінарної відповідальності не притягувався. стягнень та заохочень не мав.

Крім цього, згідно витягу з наказу № 54 від 11.10.2019 року засудженому оголошено подяку, а тому останній має два заохочення за підсумками роботи. Те, що засуджений ОСОБА_4 має два заохочення також підтверджується щоденником індивідуальної роботи із засудженим.

Згідно довідки про працевлаштування від 03.01.2020 року № 6.1/8/крт ОСОБА_4 працевлаштований по виготовленню заготівок під бруківку згідно договору цивільно-правового характеру №229/19 від 08.02.2019 року.

Відповідно до довідки про виконання норми виробітку засудженим від 03.01.2020 року № 6.1/7/крт за 2019 рік, відсоток такого в середньому складає біля 19,12%.

Згідно довідки від 02.01.2020 року № 6.1/2/крт про нарахування засудженому крт ОСОБА_4 заробітної плати, видно, що за 2019 рік така склала 6151,89 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України злочин, за який відбуває покарання засуджений передбачений ч. 3 ст. 152 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

На момент розгляду клопотання судом засуджений відбув більше 3/4 строку покарання.

Крім того, нормами статті 118 КВК України передбачено право у засуджених осіб до позбавлення волі працювати на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору та покладає на адміністрацію колонії обов`язок створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Разом з тим, невиконання адміністрацією колонії обов`язку щодо створення умов для праці засуджених за вказаними договорами унеможливлює реалізацію засудженим свого права на працю за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Суд звертає увагу на те, що матеріали особової справи не містять доказів, які б підтверджували відмову засудженого від праці за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами і від праці взагалі.

Крім того, ч. 5 ст. 118 КВК України передбачає можливість залучення засуджених без оплати праці до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.

Таким чином, виконання засудженим робіт без оплати праці не може ніяким чином свідчити про незалучення засудженого до праці під час відбування покарання.

Отже, враховуючи вище зазначені обставини, особу засудженого, який позитивно характеризується адміністрацією колонії протягом всього періоду відбування покарання, має два заохочення за сумлінне відношення до праці та одне погашене стягнення за порушення порядку відбування покарання, вчинене ще під час перебування в СІЗО у 2018 році у період попереднього ув`язнення, суд приходить до висновку, що засуджений своєю поведінкою і сумлінним ставленням до виконання обов`язків довів те, що він став на шлях виправлення, у зв`язку з чим клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання на 1 (один) рік 10 (десять) місяців 7 (сім) днів невідбутого строку покарання.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 10 січня 2020 року о 08 годині 00 хвилин.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1