Дата документу 11.01.2020 Справа № 554/7815/19
Провадження № 1-кс/554/810/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000130 від 24.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, про арешт майна у кримінальному провадженні №0000130 від 24.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Підставами для арешту майна прокурор вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що у військовій частині НОМЕР_1 (Національна гвардія України пункт постійної дислокації АДРЕСА_1 ) проходить військову службу за контрактом прапорщик ОСОБА_4 , та відповідно до наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі за текстом НГУ) перебуває на посаді командира 2 роти 2 відділення 1 батальйону.

Прапорщик ОСОБА_4 достовірно знаючи про вимоги у сфері обігу психотропних речовин, вчинив злочин у сфері незаконного збуту психотропної речовини «метамфетамін», за наступних обставин. 06.08.2019 року прапорщик ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, у невстановленому в ході досудового розслідування місці та час, але не пізніше 06.08.2019 року, з метою подальшого збуту, незаконно придбав у невстановленої слідством особи психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, в перерахунку на суху речовину 0,0366 г, яку усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з метою подальшого збуту зберігав у спаяному приміщенні гаражних боксів № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

06.08.2019 року о 12 год 30 хв., прапорщик ОСОБА_4 , знаходячись у спаянному приміщенні гаражних боксів № 661 № НОМЕР_4 за адресою: Дніпропетровська область м. Павлоград, вул. Кільцева, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, незаконно збув громадянину ОСОБА_5 психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, в перерахунку на суху речовину 0,0366 г, тобто ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України в незаконному придбанні, зберіганні, з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин.
09 січня 2020 року у проміжок часу з 08 год. 44 хв. по 10 год. 46 хв. прокурором у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави проведено обшук за місцем фактичного проживання військовослужбовця ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході обшуку за вищезазначеною адресою були виявлені та вилучені наступні речі та предмети: пластмасовий стакан з 6 -ма згортками з речовиною зеленого кольору, 2 паперових згортки з речовиною зеленого кольору, згорток цилофановий з речовиною зеленого кольору, зіп пакет з речовиною зеленого кольору, мобільні телефонии Xiaomi та Samsung, банківська картки з витертим номером та яка зі слів ОСОБА_4 належить останньому.

09 січня 2020 року військовослужбовцю ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Враховуючи зазначене, перелічені речі відповідають ст. 98 КПК України, а саме речовим доказам, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди та мають істотні відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, при цьому зважаючи, що речі були набуті кримінально-протиправним шляхом.
В судове засідання прокурор не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_4 , в частині накладення арешту на зарплатну банківську картку просив відмовити.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 24.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_4 , якому 09.01.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Виходячи із аналізу положень пункту першого частини третьої статті 132 КПК України, статті 170 КПК України, слідчий, прокурор в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, в якому особі оголошено про підозру, має довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.
Розглядаючи клопотання прокурора по суті, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, із змісту клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, вбачається, що зазначені обставини підозри, які інкримінуються ОСОБА_4 , мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Прокурором доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку від 09.01.2020 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучені, відповідно до протоколу обшуку від 09.01.2020 року: пластмасовий стакан з 6 -ма згортками з речовиною зеленого кольору, 2 паперових згортки з речовиною зеленого кольору, згорток цилофановий з речовиною зеленого кольору, зіп пакет з речовиною зеленого кольору, мобільні телефони Xiaomi та Samsung, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Слід також зазначити, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Саме з цих підстав, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.
Так, в частині вимог клопотання про накладення арешту на банківську картку з витертим номером та яка з і слів ОСОБА_4 належитьо станньому, з матеріалів справи не вбачається достатніх підстав вважати, що вилучена під час обшуку картка відповідає критеріям ст. 98 КПК України та має відношення до вказаного кримінального провадження.
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом.
Слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на вищевказане майно, тому у задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000130 від 24.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке було вилучено у ході проведення обшуку 09 січня 2020 року за місцем фактичного проживання військовослужбовця ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: пластмасовий стакан з 6-ма згортками з речовиною зеленого кольору, 2 паперових згортки з речовиною зеленого кольору, згорток цилофановий з речовиною зеленого кольору, зіп пакет з речовиною зеленого кольору, мобільні телефонии Xiaomi та Samsung, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

В іншій частині клопотання відмовити.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1