ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/9156/19 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2018/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду провадження за апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено задоволенні подання Державної установи «Холодногірська виправна колонії (№18)» про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 .

Своє рішення суд обґрунтував тим , що встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_7 покарання не містять достатніх підстав для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Свою вимогу мотивує тим, що судом не взяту до уваги дані про особу засудженого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності , має міцні соціальні зв`язки, працевлаштований в колонії в медичному центрі помічником рентгенолога, має позитивну характеристику, запрошується на роботу до колонії після відбуття покарання.

Також на думку автора апеляційної скарги судом не враховано, що засуджений мав 5 заохочень і тільки два стягнення які були погашені та зняті.

Крім того, засуджений не ухилився від відшкодування шкоди, завданої злочином, оскільки цивільного позову заявлено не було, а судові витрати у справі погашені його дружиною.

За таких обставин є всі підстави для застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову якою задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення.

При цьому засуджений наводить доводи аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі свого захисника.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В той же час, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовнодо-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:

ОСОБА_7 засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2015 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі. Визначено строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з 02.01.2015 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.02.2016р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_7 у строк відбування покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2015 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.01.2015р. по 30.04.2015. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 02.01.2015р.. кінець строку 04.09.2021 року.

Отже, на момент розгляду подання судом першої інстанції невідбута ОСОБА_7 частина строку покарання становить 1 рік 6 місяців 1 день.

Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_7 на теперішній час характеризується добре, за сумлінну поведінку, ставлення до праці та виконання покладених обов`язків, а також додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці має 5 (п`ять ) заохочень (19.01.2017р., 10.01.2018р., 15.04.2019р., 10.07.2019р. та 10.10.2019 р.); до праці ставиться добре, виконує доручений обсяг робіт якісно та в передбачений строк; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням; виконує встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; приймає особисту участь в організації виховних заходів , до яких ставиться добре; приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу; згідно вироку має судові витрати у розмірі 196,56 грн., які сплатив у повному обсязі.

Згідно листа в.о. завідувача медичної частини №18 філії «ЦОЗ ДКВС України» у Харківській та Луганській областях від 05.02.2020р. №11-ХК-29 ОСОБА_7 був працевлаштований до зазначеної медичної частини допомагати у роботі лікарю-рентгенологу. Де показав себе як працьовита та старанна людина.

Між тим судом першої інстанції встановлено і наступне.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.01.2015р. За час тримання у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 07.05.2015 року ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)».

При цьому згідно характеристик ОСОБА_7 станом на 28.03.2018 року останній характеризується посередньо, станом на 29.05.2019 року задовільно. (а.с. 120, 145 частини ІІ особової справи)

ОСОБА_7 , окрім заохочень, також двічі допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що на нього накладались стягнення 13.09.2017р. та 12.09.2018р.

На засіданнях дисциплінарної комісії ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» 14.06.2017, 04.10.2017, 04.04.2018, 04.07.2018р., 04.10.2018р., 10.01.2019р. за результатами проведення оцінювання поведінки ОСОБА_7 , дотримання ним правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці не встановлено підстав застосування до засудженого заходів заохочення. (а.с. 104, 115, 124, 126, 138, 139 частини ІІ особової справи)

Також судом встановлено, що з заявою про залучення до роботи в медичній частині ОСОБА_7 звернувся лише у 2018 році, про що свідчить відповідна заява (а.с. 125 частини ІІ особової справи)

29.05.2019 року, тобто менш ніж за сім місяців до ініціювання ДУ «Холодногірська виправна колонії (№18)» питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , на засіданні комісії ХВК-18 (протокол №21) розглядалось питання про заміну невідбутої ним частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, та було прийнято рішення про відмову у представленні до суду матеріалів щодо заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, адже він не став на шлях виправлення. (а.с. 147 частини ІІ особової справи).

За змістом ст. ст. 100, 154 КВК України, ст. ст. 81, 82 КК України процес виправлення засудженого для висновків про можливість його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер: ст. 100 КВК України - особа стає на шлях виправлення, ст. 82 КК України - особа стала на шлях виправлення, ст. 81 КК України особа довела своє виправлення.

Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_7 покарання свідчать про те, що наразі відсутні достатні підстави для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо/задовільно, згідно рішення комісії ХВК-18 від 29.05.2019 року навіть не стає на шлях виправлення, а період зміни його поведінки на кращу має досить нетривалий характер.

Таким чином правильним є висновок суду, що з урахуванням значної частини невідбутої частини строку покарання 1 рік 6 місяців 1 день умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 є передчасним.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого та його захисника на дані щодо поведінки засудженого, зокрема отриманих ним заохочень, його працевлаштування та погашення судових витрат вже комплексно досліджені судом першої інстанції при розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення, а підстав для надання ним іншої оцінки колегія суддів не вбачає.

Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними оскільки вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді