Справа № 520/215/19
Провадження № 1-кп/520/525/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004572 від 29.11.2018 року та № 0001668 від 09.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
14.09.2018 року Київським районним судом м. Одеси за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбуття строку покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2, 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Так, 28.11.2018 року приблизно о 23 годині 50 хвилин, повторно, з метою особистої наживи, діючи умисно, маючи корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись на території паркувального майданчику, який знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сонтні, 2, шляхом пошкодження вікна задніх лівих пасажирських дверей автомобілю марки «Тойота Камрі» державний номер НОМЕР_1 , таємно викрав чотири легко сплавні автомобільні диски, чорного кольору з сірими вставками, розміром 6,5х16, R 16, що належать ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 6268 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заховавши його поруч з місцем вчинення злочину.
29.12.2018 року приблизно о 02:10 годині, ОСОБА_7 , повернувшись за викраденими автомобільними дисками, на територію паркувального майданчику, який знаходився за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2, був затриманий працівниками поліції.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Крім того, 09.05.2019 року приблизно о 03 годині 50 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 43, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом від жиму металевої пластини стіни гаражу № НОМЕР_2 , розташованого за вищевказаною адресою, з корисливих мотивів, діючи повторно, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, проник до гаражу.
Перебуваючи у приміщені вказаного гаражу ОСОБА_7 помітив велосипед марки «GT AGGRESSOR» синього кольору, що належить ОСОБА_9 та отримавши можливість розпорядитися ним на власний розсуд, розібрав його по частинах. В подальшому, через віджату металеву пластину, крізь яку він проник до приміщення вказаного гаражу, по частинах виніс на прилеглу до гаражу територію належний потерпілому ОСОБА_9 велосипед, тим самим спричинивши останньому майнову шкоду на суму 12 000 гривень.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та пояснив, що дійсно він у кінці листопада 2018 року о дванадцятої годині ночі знаходився по проспекту Небесної Сотні, 2 в м. Одесі, де він розбив скло задньої двері автомобіля «Тойота», після чого витягнув з салону автомобіля чотири диски темного кольору. Поруч з автомобілем заховав вкрадені диски, наступного дня прийшов до місця схову вкрадених дисків, де і був затриманий працівниками поліції. 09.05.2019 року в нічній час доби віджав задню стінку гаражу по проспекту Небесної Сотні в м. Одесі, після чого проник до приміщення гаражу та вкрав велосипед, синього кольору, який виніс з гаражу по частинах. У скоєному щиро кається та просить суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_7 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії:
за ч.2 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
за ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_7 є середньої тяжкості та тяжким злочинами.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, що ОСОБА_7 визнав вину, його щире каяття у скоєному, відсутність з боку потерпілих матеріальних вимог до ОСОБА_7 , та особу обвинуваченого який офіційно не одружений, не працює, раніше судимий за вчинення умисного злочину, в період іспитового строку, знов вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став.
Наведені обставини про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_7 на вчинення злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільної небезпечності, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст.ст.69, 75 КК України.
Крім того, призначення покарання в межах санкції ч.2 ч.3 ст. 185 КК України, без застосування вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст.. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції.
Процесуальних витрат згідно зі ст. 124 КПК України немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання:

-за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді одного року позбавлення волі;

-за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити йому остаточно покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

У відповідність до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднати частково не відбуте покарання, призначене вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2019 року і остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді трьох років двох місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу фактичного затримання з 21.05.2019 року.
Скасувати арешт з велосипеда марки «GT AGGRESSOR» синього кольору. накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду від 13.05.2019 року.
Речові докази вважати повернутими за належністю потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1