Провадження № 1-кп/638/429/20

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова кримінальне провадження № 0001843 від 08.05.2018 у відношенні :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Харкові, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, працює приватним підприємцем ФОП « ОСОБА_8 », раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

за участю :

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_12

захисника ОСОБА_13

підсудного ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_8 09 квітня 2018 року, близько 12 години 20 хвилин, перебуваючи на території паркувального майданчику тенісного клубу «Central Park» розташованого за адресою : вул. Сумська 81 в Шевченківському районі м. Харкова,

під час сварки з потерпілим ОСОБА_11 , яка раптово виникла на грунті ревнощів та особистих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою завдання тілесних ушкоджень, кистями рук стиснутими в кулаки наніс потерпілому ОСОБА_11 декілька ударів в область правої частини обличчя, а також один удар ногою в праву частину голови, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження, а саме : поєднану закриту черепно мозкову травму у формі струсу головного мозку та закриту щелепно лицьову травму у вигляді багато уламкового перелому передньої стінки правої верхньощелепної пазухи, багато уламковий перелом нижньої стінки правої орбіти ( з ємфіземою пара орбітальної клітковини ), перелом верхньої щелепи на рівні 13-14 зубів, перелом правої виличної кістки зі зміщенням з наявністю синця на правій половині обличчя, забиту рану у дільниці нижньої повіки правого ока, наскрізної рани верхньої губи ( на тлі крововиливу на слізовій оболонці ), травматичний відлам коронки 12 зубу ( з подальшою його екстракцією ) та сколів ріжучого краю коронкових частин 11, 21, 31, 41 зубів. Поєднана закрита черепно мозкова травма та закрита щелепно лицьова травма не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів ( 21 день ), і за цією ознакою відносить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що 09.04.2018, в денний час доби він прибув на територію паркувального майданчику тенісного клубу «Central Park» розташованого по вул. Сумська в м. Харкові, де під час з`ясування стосунків з потерпілим ОСОБА_11 щодо поведінки останнього відносно ОСОБА_14 , між ними виникла сварка на грунті ревнощів, в процесі якої він з великою силою наніс потерпілому кулаками правої та лівої руки удари в область обличчя, від яких потерпілий упав на землю. Після чого він наніс потерпілому один удар ногою в область голови. Під нанесених ударів потерпілий втратив свідомість, у нього утворились тілесні ушкодження, пішла кров. Потерпілому була викликана карета швидкої медичної допомоги. До зазначених подій у потерпілого будь яких тілесних ушкоджень не було. Вину визнає повністю, кається у скоєному. В ході досудового розслідування в добровільному порядку сплатив кошти за позовом прокурора. Цивільний позов потерпілого, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнає частково, так як визначена потерпілим сума відшкодування є занадто великою. Однак розмір матеріальної та моральної шкоди, який ним визнається зазначити не може.

Оскільки підсудний ОСОБА_8 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, визнавши необхідним у судовому засіданні дослідити висновок судово медичної експертизи, докази, якими цивільний позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, докази, якими цивільний відповідач спростовує позовні вимоги цивільного позивача та дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_8 .

З оголошеного і дослідженого у судовому засіданні висновку судово медичної експертизи № 09-2500/2018 від 03.07.2018 вбачається, що за результатами проведеної судово медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження, а саме : поєднана закрита черепно мозкова травма у формі струсу головного мозку та закрита щелепно лицьова травма у вигляді багато уламкового перелому передньої стінки правої верхньощелепної пазухи, багато уламковий перелом нижньої стінки правої орбіти ( з ємфіземою пара орбітальної клітковини ), перелом верхньої щелепи на рівні 13-14 зубів, перелом правої виличної кістки зі зміщенням з наявністю синця на правій половині обличчя, забита рана у дільниці нижньої повіки правого ока, наскрізна рана верхньої губи ( на тлі крововиливу на слізовій оболонці ), травматичний відлам коронки 12 зубу ( з подальшою його екстракцією ) та сколів ріжучого краю коронкових частин 11, 21, 31,41 зубів. Вказана поєднана травма утворилась внаслідок локальної ударної дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились, з місцем прикладення сили у праву половину обличчя і могла бути отримана 09.04.2018 за механізмом та способом зазначеним потерпілим ОСОБА_11 . Поєднана закрита черепно мозкова травма та закрита щелепно лицьова травма не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів ( 21 день ), і за цією ознакою відносить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості ( згідно п.п. 2.2.1.»а», «б», «в», 2.2.2. « Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 ). ( а.с.а.с. 202-206 ).

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_8 за ст. 122 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При визначенні підсудному ОСОБА_8 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який раніше не судимий, працює, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за висновком складеної представником уповноваженого органу з питань пробації досудової доповіді виправлення підсудного можливо без позбавлення або обмеження волі та не становить великої небезпеки для суспільства. ( а.с.а.с. 84-85, 208, 209, 211, 231, 232 ).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_8 судом визнається щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного ОСОБА_8 судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудному ОСОБА_8 покарання, у межах санкції ст. 122 ч. 1 КК України, а саме у виді обмеження волі на відповідний строк.

Однак, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_8 , наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також те, що він раніше кримінальні правопорушення не вчиняв та до кримінальної відповідальності не притягувався, першу судимість, наявність міцних родинних зв`язків, думку потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні просив визначити міру кримінального покарання підсудному на розсуд суду, наслідки протиправної діяльності підсудного, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_8 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосування до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_8 не обирався.

Прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Харківської міської ради заявлений цивільний позов про стягнення з підсудного ОСОБА_8 3872,26 гривен, які були витрачені лікувальним закладом КЗОЗ « ХМКЛШНМД ім. професора О.І. Мещанінова » на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 , у зв`язку з заподіянням йому підсудним ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. ( а.с.а.с. 9-12 ).

Крім того, прокурором Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Харківської міської ради заявлений цивільний позов про стягнення з підсудного ОСОБА_8 5449,44 гривен, які були витрачені лікувальним закладом КНП « Міська студентська лікарня » на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 , у зв`язку з заподіянням йому підсудним ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. ( а.с.а.с. 15-19 ).

Вказані сума витрат понесених бюджетними лікарняними закладами стверджуються відповідними довідками лікарняних закладів. ( а.с.а.с. 13-14, 20 ).

У судовому засіданні прокурор зазначені позовні вимоги не підтримав, просив суд залишити позови без розгляду, так як підсудний ОСОБА_8 в ході судового розгляду добровільно відшкодував понесені лікувальними закладами витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 , про що свідчать відповідні фіскальні чеки щодо грошових переказів. ( а.с.а.с. 165 ).

При таких обставинах суд вважає за необхідне зазначені цивільні позови прокурора залишити без розгляду.

Потерпілим ОСОБА_11 заявлений цивільний позов, з урахуванням уточнень, на суму 218332,84 гривень, яка є коштами витраченими ним на своє лікування, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також на суму 300000 гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому внаслідок протиправних дій підсудного ОСОБА_8 , крім того на суму 2800 гривень, що є понесеними витратами на правову допомогу. ( а.с.а.с. 39-48, 87-96 ).

В обґрунтування поданого цивільного позову потерпілий ОСОБА_11 вказував, що в результаті злочинних дій підсудного ОСОБА_8 йому було заподіяно зазначену ним моральну, а також матеріальну шкоду, яка складається з його витрат на лікування, придбання медикаментів та матеріалів медичного призначення, про що свідчать відповідні фіскальні чеки.

Крім того, внаслідок злочинних дій підсудного ОСОБА_8 йому була заподіяна моральна шкода, так як він на протязі тривалого часу був вимушений проходити курс лікування, при цьому був порушений його нормальний уклад життя, він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого побуту та життя, постійно переживаючи за своє здоров`я. Внаслідок зазначених подій він також пережив сильний стрес, негативні емоції та хвилювання, що привело до його глибоких душевних та фізичних страждань.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 позов щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково, так як визначена потерпілим сума відшкодування є занадто великою. Однак розмір матеріальної та моральної шкоди, який ним визнається зазначити не може.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_11 в частині стягнення з підсудного ОСОБА_8 матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Приписами ч. 1 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток ( дохід ), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, в також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Приписами ст.ст. 23, 1167 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, згідно висновку судово медичної експертизи № 09-2500/2018 від 03.07.2018 внаслідок умисних протиправних дій підсудного ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 були заподіяні середньої тяжкості тілесне ушкодження, внаслідок яких він перебував на стаціонарному лікуванню в лікарняних закладах. ( а.с.а.с. 202-206 ).

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, потерпілий ОСОБА_11 внаслідок отриманих множинних тілесних ушкоджень, в період часу з 09.04.2018 по 20.04.2018 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ « ХМКЛШНМД ім. професора О.І. Мещанінова »; з 20.04.2018 по 22.05.2018 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ « Міська студентська лікарня » де йому була надана медична допомога з використанням медикаментів та медичних матеріалів, які ним були придбані за власні кошти в сумі 3755,04 гривен. ( а.с.а.с. 14, 20, 49-54, 55, 56, 62 ).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що внаслідок отриманих при вищезазначених обставинах тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_11 потребував відповідного лікування та протезування у профільному стоматологічному закладі, де його були надані стоматологічні послуги з лікування та подальшого протезування, з метою усунення негативних наслідків отриманої щелепно лицьової травми. Під час зазначеного лікування в медичному стоматологічному закладі ТОВ « Всі 32 », потерпілому ОСОБА_11 було проведено лікування та згідно плану лікування, останній отримував медикаменти та матеріали медичного призначення, які він придбав за власні кошти на загальну суму 206977,55 гривен, що підтверджується відповідними фіскальними чеками як розрахунковими документами, планом лікування, калькуляцією згідно плану лікування. ( а.с.а.с. 57-62 ).
Також, в судовому засіданні встановлено, що з метою усунення негативних наслідків отриманої щелепно лицьової травми, 01.10.2018 потерпілому ОСОБА_11 у медичному стоматологічному закладі ТОВ « Всі 32 », було проведено хірургічне втручання, під час якого останній отримував медикаменти та матеріали медичного призначення, які він придбав за власні кошти на загальну суму 7600,25 гривен, що підтверджується відповідними фіскальними чеками як розрахунковими документами, планом лікування, калькуляцією згідно плану лікування. ( а.с.а.с. 97-99 ).

Таким чином, внаслідок отриманих при вищезазначених обставинах тілесних ушкоджень, потерпілим ОСОБА_11 були використані кошти на придбання лікарських засобів та матеріалів медичного призначення, які були використані при проведенні операцій та лікування в післяопераційний період, в загальній сумі 218332,84 гривен.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_13 зазначили, що підставою часткового визнання підсудним позову щодо відшкодування матеріальної шкоди є невідповідність визначеної потерпілим ОСОБА_11 суми відшкодування, яка була сплачена останнім за надані послуги лікування у медичному стоматологічному закладі ТОВ « Всі 32 », вартості надання аналогічних послуг з лікування в інших медичних закладах, які є значно меншими. Крім того, підсудний та його захисник зазначили, що потерпілим ОСОБА_11 не доведена необхідність надання стоматологічних послуг в об`ємі які йому були надані.

Також, підсудним та його захисником було зазначено, що кошти в сумі 3872,26 гривен, які були витрачені лікувальним закладом КЗОЗ « ХМКЛШНМД ім. професора О.І. Мещанінова » на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 у зв`язку з заподіянням йому підсудним тілесних ушкоджень, стягнення яких було предметом відповідного позову прокурора, були добровільно внесені на відповідний рахунок ХМР, а тому підлягають виключенню з позовних вимог потерпілого ОСОБА_11 .

Суд не приймає до уваги зазначені твердження підсудного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_13 і розцінює їх критично, як спосіб захисту від пред`явлених позовних вимог потерпілого ОСОБА_11 з наступних підстав.

Приписами ст.ст. 1166, 1195 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема, витрати на придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Так в судовому засіданні з наданих потерпілим ОСОБА_11 в обґрунтування заявлених позовних вимог та досліджених доказів, вбачається, що останній внаслідок заподіяння йому підсудним ОСОБА_8 відповідних множинних тілесних ушкоджень, потребував відповідного лікування в медичних закладах, в тому числі і протезування у профільному стоматологічному закладі, де його були надані стоматологічні послуги з лікування та подальшого протезування, з метою усунення негативних наслідків отриманої щелепно лицьової травми.

При цьому, потерпілим ОСОБА_11 суду були надані відповідні докази на підтвердження необхідності надання стоматологічних послуг в об`ємі які йому були надані, понесення ним витрат щодо зазначеного лікування та протезування, щодо об`єму та розміру яких у суду відсутні будь які сумніви в їх об`єктивності та обгрунтованості.

Крім того, суд зазначає, що право обрання відповідних лікарняних закладів з метою отримання необхідного лікування та протезування, потерпілий ОСОБА_11 законодавчо не обмежено, тому він мав право діяти на власний розсуд.

В судовому засіданні встановлено, що підсудним ОСОБА_8 були внесені на відповідний рахунок ХМР кошти, які були витрачені лікувальним закладом КЗОЗ « ХМКЛШНМД ім. професора О.І. Мещанінова » на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 у зв`язку з заподіянням йому підсудним тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим підсудний просив суд не враховувати зазначені кошти при прийнятті рішення щодо позовних вимог потерпілого ОСОБА_11 .

Суд зазначає, що вказані кошти були предметом відповідного позову прокурора та є коштами, які фінансувались за рахунок місцевого бюджету, а тому не враховувались потерпілим ОСОБА_11 при обрахуванні позовних вимог щодо стягнення заподіяної матеріальної шкоди з підсудного.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина підсудного ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому вищевказаного злочину, так і розмір зазначеного цивільного позову, в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі, стягнувши з підсудного ОСОБА_8 вказану суму в розмірі 218332,84 гривен на користь потерпілого ОСОБА_11 .

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » ( далі Постанова ) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілому ОСОБА_11 неправомірними діями підсудного ОСОБА_8 моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань потерпілого.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав потерпілий ОСОБА_11 їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування позивачу ОСОБА_11 спричиненої йому неправомірними діями підсудного ОСОБА_8 моральної шкоди є сума в 20000 гривень, яка підлягає стягненню з підсудного на користь потерпілого.

Потерпілим ОСОБА_11 на підставі відповідного договору про надання правової допомоги від 22.08.2018 залучено до участі в судовому провадженні представника адвоката ОСОБА_12 з метою надання йому правої допомоги. ( а.с.а.с. 67-69 ).

Витрати потерпілого ОСОБА_11 пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого адвоката ОСОБА_12 становлять 2800 гривен, які були внесені ним на рахунок представника відповідно до квитанції по сплаті. ( а.с.а.с. 67-69 ), які судом відносяться, у відповідності зі ст. 120 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_11 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_8 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід у відношенні підсудного ОСОБА_8 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 :

- у відшкодування матеріальної шкоди - 218332 гривни 84 копійки;

- у відшкодування моральної шкоди - 20000 гривень;

- витрати на правову допомогу 2800 гривен.

Цивільні позови прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Харківської міської ради про стягнення з засудженого ОСОБА_8 коштів витрачених лікувальними закладами на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_11 , - залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1