Справа № 202/2727/20
Провадження № 1-кс/202/3591/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
8 травня 2020 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000409 від 01.05.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

4 травня 2020 року прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке надійшло до суду поштою 7 травня 2020 року.
В своєму клопотанні прокурор просить накласти арешт на автомобіль «М-412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 04.08.2001 року; заборонити особам, у володінні, користуванні яких знаходиться автомобіль «М-412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , відчуження, розпорядження та використання даного транспортного засобу; місцем зберігання транспортного засобу визначити територію Межівського відділу національної поліції України в Дніпропетровській області, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Межівський район, смт Межова, вул. Сташкова, 54.
В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 01.05.2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «М-412» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , який допустив наїзд на дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.
За даним фактом розпочато кримінальне провадження № 0000409 від 01.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Під час проведення 01.05.2020 року огляду місця події був вилучений автомобіль «М-412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до ст. 98 КПК України має значення речового доказу.
Прокурор вказує, що з метою запобігання приховуванню, перетворенню, передачі, відчуженню транспортного засобу автомобіля «М-412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який необхідний для проведення судових експертиз, виникла потреба в накладенні на нього арешту відповідно до ст. 170 КПК України.
В судове засідання прокурор, а також власник та володілець вилученого майна не з`явилися, їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Слідчим суддею встановлено, що 01.05.2020 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за № 0000409.
Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль «М-412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_1 ) і який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.
У той же час існує загроза приховування чи перетворення даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження транспортного засобу, а володілець вилученого транспортного засобу є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження. Крім того, власник автомобіля може у будь-який час його відчужити.
Отже, матеріали клопотання прокурора доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль «М-412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника та володільця цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна носить тимчасовий характер. Крім того, арешт може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України.
Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автомобіля «М-412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання.
Щодо вимоги прокурора про визначення місця зберігання арештованого майна, то в цій частині клопотання не може бути задоволено, оскільки вирішення цього питання не входить до компетенції слідчого судді. Відповідно до статті 100 КПК України на стадії досудового розслідування зберігання речових доказів, які були вилучені слідчим, прокурором, здійснюється стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, клопотання підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль «М-412» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на момент ДТП керував ОСОБА_4 та який належить на праві власності ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу.
В іншій частині клопотання відмовити.
Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1