ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/1280/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/58/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працює, неодружений, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відео конференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області).

Захисник - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.129 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Постановлено до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який визнав свою вину, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має джерело доходу, неофіційно працює на будівництві. Також судом не враховано те, що обвинувачений добровільно пройшов лікування від алкогольної залежності, що свідчить про його бажання виправити свою поведінку та про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Згідно з вироком суду, 27 січня 2018 приблизно у період часу з 19:00 години 19:20 годину, знаходячись в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин до колишньої дружини ОСОБА_9 , маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень та погрозу вбивством, вчинив з останньою сварку, під час якої, спричинив їй тілесні ушкодження, в присутності трьох малолітніх дітей висловлював словесні погрози вбивством на адресу потерпілої: «Я тебе вб`ю! Я тобі переріжу горло!», та з метою підтвердження словесних погроз продемонстрував їй три кухонні ножі, у подальшому приставив клинок одного з ножів до горла ОСОБА_9 , яка за вказаних обставин сприйняла погрози вбивством як реальні, і в останньої були реальні підстави побоюватися цих погроз.

Крім цього, 27 січня 2018 приблизно з 19:00 години по 19:20 годину, знаходячись в приміщенні домоволодіння АДРЕСА_1 , обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин до колишньої дружини ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, в присутності трьох малолітніх дітей, тримаючи в обох руках дерев`яну ікону, наніс два удари по лобній частині голови ОСОБА_9 , від яких вона впала на підлогу, після чого наніс кулаками правої та лівої руки по черзі не менше 4 ударів в область спини, а також лезом кухонного ножа наніс їй 6 порізів в області шиї, щоки, підборіддя, заподіяв садна, чим спричинив потерпілій поверхневі рани на боковій поверхні шиї зліва, на лівій щоці, на підборідді зліва; синці в ділянці попереку зліва та справа, на задній поверхні грудної клітини зліва, в завушній ділянці зліва; садна в завушній ділянці зліва, на передній поверхні лівого плечового суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника і вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаних кримінальних правопорушеннях при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.129, ч.1 ст.125 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 про суворість призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які законом віднесено до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, досудовому доповідь та позицію потерпілої. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, добровільне проходження курсу лікування від алкогольної залежності. Обставинами, які обтяжують покарання суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги захисника правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі за санкцією ч.1 ст.129 КК України, але не на максимальний строк, а за санкцією ч.1 ст.125 КК України - у виді громадських робіт, тобто не самого суворого виду покарання, передбаченого даною статтею.

Також суд обґрунтовано призначив остаточне покарання обвинуваченому із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Доводи захисника про суворість призначеного покарання не є слушними, з огляду на відомості про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, на характер і ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які хоча і є злочинами невеликої тяжкості, однак, згідно з фактичними обставинами провадження, встановленими судом, були вчинені у присутності малолітніх дітей відносно їх матері. Згідно з матеріалами провадження, потерпіла до вищевказаних подій неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами на неправомірні дії щодо неї з боку ОСОБА_6 . Згідно з характеристикою, виданою сільським головою, відносно ОСОБА_6 до виконкому надходили скарги від дружини та сусідів, останній застосовує насильство у сімї. Згідно з досудовою доповіддю, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а ризик небезпеки для суспільства як дуже високий. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_6 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і підстав для пом`якшення призначеного покарання не вбачає, в тому числі і для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.
Той факт, що обвинувачений добровільно пройшов курс лікування від алкогольної залежності, на думку колегії суддів, не є достатньою підставою для прийняття рішення, про яке просить захисник.
Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 травня 2018 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.129, ч.1 ст.125 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Дата документу 21.01.2020 Справа № 310/1280/18