Справа № 509/1788/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь обвинувальний акт № 0000316 від 25.02.2020 р. та реєстр матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

21 квітня 2020 року, до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшли вищевказаний обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, затверджені Іллічівською місцевою прокуратурою Одеської області за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області вважав, що справа може бути призначена до судового розгляду, проти чого заперечували обвинувачений та його захисник з підстав невідповідності обвинувального акту приписам ст. 291 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду підготовчого засідання повідомлялася належним чином, надіславши до суду своє письмове клопотання, в якому просила суд проводити підготовче, всі судові засідання та дебати без її участі, у зв`язку з зайнятістю на роботі.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

У відповідності до норм ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 13 частини 1 статті 3 КПК України передбачено, що обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити : 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення ; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування ; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт має відповідати вимогам, визначеним ст. 291 КПК України, зокрема, обвинувальний акт повинен містити відомості про правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Стаття 293 КПК України передбачає, що одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду - прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.
Суд звертає увагу на той факт, в порушення вимог ст. 293 КПК України, до обвинувального акту не надано розписки захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про отримання ним копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, хоча в п. 2 ІІ розділу Реєстру матеріалів досудового розслідування (прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення) мається постанова слідчого ОСОБА_8 про залучення захисника. Тобто, адвокат ОСОБА_4 був залучений на стадії досудового розслідування для захисту Сафаряна та відповідно є учасником кримінального провадження зі сторони захисту.
Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

Однією з гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є - негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19.12.1989 р., «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі - надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Крім того, право бути проінформованим по характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, «Даллос проти Угорщини» п. 47, «Матточіа проти Італії» п. 58).

При чому, справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення «Даллос проти Угорщини») і крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Згідно із Постановою ВСУ від 24.11.2016 р. № 5-328кс16 важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, так як правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. У свою чергу, відповідно до частини другої статті 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із пунктом 3 частини другої статті 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (стаття 293 КПК України). Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК України). Власне висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК України), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК України).

Таким чином, системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

До процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК, на стадії досудового розслідування особа перебуває у статусі підозрюваного.

Підозра - є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч. 1 ст. 276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

Суд звертає увагу на те, що вищевказаний обвинувальний акт № 0000316 від 25.02.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 186 КК України в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не містить в собі чіткого розмежування між сформульованими встановленими органами досудового розслідування фактичними обставинами скоєння кримінального правопорушення та самим формулюванням обвинувачення, що суперечить нормам діючого КПК України, а фактично дублюють один одне в обвинувальному акті.

Таким чином, в даному обвинувальному акті, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, органами досудового розслідування некоректно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які слідчий та прокурор вважають встановленими та відсутнє, окремо, належне формулювання обвинувачення, хоча згідно із вказаною нормою Закону, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення Закону і статті (частину статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, які в даному випадку є тотожними один одному, що є неприпустимим в розумінні вимог КПК України, ЄКПЛ та рішень ЄСПЛ.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, і фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Крім цього, в обвинувальному акті зазначається, що 26.02.2020 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні злочину за ч. 3 ст. 186 КК України та 15.04.2020 р. ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

В той же час, у п. 5 Розділу ІІ Реєстру «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» вказується про повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 186 КК України, а в п. 11 зазначається про повідомлення ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 3 ст. 186 КК України.

Тобто, слідчим не зазначається в чому саме було змінено раніше висунуту підозру, з урахуванням того, факту, що частина та стаття кримінального закону не змінилась і залишилась той же ч. 3 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції по захист прав людини та основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права : бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника, одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Суд встановив, що Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до вищевказаного обвинувального акту, що є його невід`ємною частиною, не містить найменування всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, що має важливе значення для оцінки зібраних сторонами доказів, їх належності та допустимості при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 278 КПК - дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В порушення вказаної норми Закону в Реєстрі відсутнє повідомлення підозрюваному, його захиснику, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, відсутнє письмове підтвердження протилежній стороні, а потерпілий - прокурору факт надання доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів, а мається лише «повідомлення про завершення досудового розслідування», однак, не вказано, кому саме з учасників кримінального провадження повідомлено слідчим про завершення досудового розслідування і відкриті матеріали досудового розслідування для ознайомлення.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 9 ст. 290 КПК України - визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, про завершення досудового розслідування та надати доступ до матеріалів досудового розслідування, а сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий - прокурору факт надання доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Однак, суд з`ясував, що в Реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутнє повідомлення захисника обвинуваченого про завершення досудового розслідування та протокол надання доступу захиснику, який здійснює захист обвинуваченого для його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що в даному випадку судом розцінюється, як порушення права на захист під час проведення досудового розслідування, передбаченого ст. 20 КПК України та ст. 47 КПК України.

Як встановив суд, обвинувальний акт та Реєстр матеріалів досудового розслідування до суду надійшли викладені тільки українською мовою, без додатку на російській мові, хоча такі документи, як вказано у розписці обвинуваченого від 17.04.2020 р. йому вручались слідчим.

Стаття 10 Конституції України визначає, що державною мовою в Україні є українська мова.

Однак, згідно ст. 29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують, користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Однак, як вбачається з обвинувального акту та Реєстру, наданих до суду, вказана вимога Закону слідчим та прокурором не були виконані, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист, передбачене ст. 20 КПК України.

У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291,292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

У зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам діючого КПК України, а саме: ст.ст. 29,42,109,110,278,290,291,293 КПК України, беручи до уваги те, що без усунення вказаних виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, а усунити їх в підготовчому судовому засіданні неможливо, тому, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 29,42,109,110,290,291,293,314 КПК України, ЄКПЛ та рішеннями ЄСПЛ, суд, -

УХВАЛИВ :

Повернути обвинувальний акт № 0000316 від 25.02.2020 р. та реєстр матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 186 КК України прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1