Справа № 308/4613/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород матеріали кримінального провадження за № 0003932 від 08.12.2019 року про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, не одруженого, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (територія військової частини НОМЕР_1 ), військовослужбовця, розвідника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, за ознаками вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

08.12.2019 року, близько 18:00 год., солдат ОСОБА_6 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у приміщенні казарми 2 гірсько-штурмового батальйону, а саме, в кімнаті для відпочинку № 16, страждаючи хронічним психічним захворюванням у формі маячного розладу, парафренний синдром, будучи не спроможним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, діючи умисно, з метою спричинити тілесні ушкодження та позбавити потерпілого життя, безпричинно із застосуванням ножа наніс численні тілесні ушкодження в область життєво важливих органів солдата ОСОБА_7 , а саме не менше дев`яти ножових поранень, чим спричинив численні різані рани передньої та передньої бокової поверхонь шиї, верхньої - середньої третини лівого передпліччя з пошкодженням м`язових порцій розгиначів пальців лівої кисті, верхньої повіки лівого ока, а також закритий перелом під`язикової кістки зі зміщенням, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечними для життя в момент їх спричинення.

Також, 04.04.2020 року, близько 10:05 год., під час зміни добового наряду - чергової зміни по охороні засуджених, взятих під варту та затриманих військовослужбовців, солдат ОСОБА_6 , якому слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, перебуваючи у коридорі приміщення гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , страждаючи хронічним психічним захворюванням у формі маячного розладу, парафренний синдром, будучи не спроможним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, наніс солдату - вартовому ОСОБА_4 один локальний удар затиснутою в кулак правою рукою в нижню частину лівої сторони обличчя, та спричинив забійні інфіковані рани внутрішньої поверхні нижньої губи, забій нижньої щелепи, чим вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано було висунуто підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України - закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а також ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за обставин, викладених у ньому, та просив його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав заявлене прокурором клопотання, просив його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився у зв`зку з карантинними заходами, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Захисник в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати відносно його підзахисного примусові заходи медичного характеру.

ОСОБА_6 у судовому засіданні нанесення тілесних ушкоджень та ножових поранень ОСОБА_7 заперечив, повідомив, що останній намагався сам себе вбити, а він навпаки спас йому життя. У той же час визнав факт нанесення солдату-вартовому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень при вищеописаних обставинах. При цьому, проти клопотання не заперечив, просив його задовольнити та направити його на лікування.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, заслухавши показання свідків, дослідивши та оцінивши належним чином зібрані у справі докази, прийшов до висновку, що подане клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню з наступних підстав.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_7 показав, що є військовослужбовцем ЗСУ і з 24.06.2019 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в складі 2 ГТІІБ на посаді помічника гранатометника, звання старший солдат.

08.12.2019 року, о 10:00 годині, він заступив на добове чергування в складі добового наряду по військовій частині НОМЕР_1 . З ним також в добовий наряд заступив сержант на ім`я ОСОБА_8 (прізвища не знає), який був черговим. Він розписався в книзі нарядів, при цьому ніяких спеціальних засобів він не отримував. На протязі цілого дня перебував у приміщенні батальйону та займався справами, а саме прибирав приміщення.

Того ж дня, близько 17 години 30 хвилин, він перебував у приміщенні роти вогневої підтримки, а саме, у спальному приміщенні, де сидячи на стільці, дивився телевізор. У приміщенні крім нього нікого не було.

У цей час до нього підійшов ОСОБА_6 , який з виду був у неадекватному стані. На його запитання: "Чого ти сюди прийшов?" ОСОБА_6 почав безпричинно кричати та погрожувати фізичною розправою, а саме, сказав, що вб`є його. На запитаня чому він так себе поводить, ОСОБА_6 відповів, що він його «замочить», при цьому він не пояснював причин.

Продовжуючи ображати, ОСОБА_6 погрожувати йому фізичною розправою, казав, що "замочить" його, на заспокоєння та прохання залишити його у спокої не регував. Фізично протистояти ОСОБА_6 не міг, оскільки той за віком є молодшим.

Після того, як ОСОБА_6 вдарив його кулаком в обличчя, він втратив рівновагу та впав на підлогу. Підвівшись, він побачив як ОСОБА_6 витягнув з кишені чехол чорного кольору, з якого вихопив ножа з чорною рукояткою та крикнув йому, що вб`є його. Потерпілий злякався за своє життя, так як розумів, що ОСОБА_6 молодший за віком, замається спортом, і протистояти йому дуже важко, а останній, перебуваючи у неадекватному стані, легко зможе заподіяти йому смерть.

Вищевказаним ножем ОСОБА_6 наніс йому декілька ударів в область шиї, потім цим же ножем ОСОБА_6 вдарив його в область лівої руки. Він намагався захистити себе, а саме інстинктивно затуляв руками голову та тулуб, при цьому кричав ОСОБА_6 , щоб він зупинився та не вбивав його, однак ОСОБА_6 крикнув йому, щоб він помирав і не пручався, так як він не має право на життя, оскільки він цього не достойний. Всього ОСОБА_6 наніс йому 9-10 ударів ножем.

Далі після вищевказаних ударів ножем ОСОБА_6 , побачивши кров, відійшов він нього та сказав, що ніж, яким він наносив тілесні ушкодження, є його ( ОСОБА_7 ), і що він сам собі вищевказаним ножем наніс тілесні ушкодження. Також ОСОБА_6 додав, що буде говорити, що бачив як він ( ОСОБА_7 ) сам наносив собі тілесні ушкодження, і що ОСОБА_9 прийшов його рятувати. Потім ОСОБА_6 вийшов з кімнати, однак, повернувся через декілька хвилин та поклав вищевказаного ножа з чохлом на стіл. При цьому ОСОБА_6 сказав йому, що якщо хтось буде питати, то щоб він говорив, що даний ніж його ( ОСОБА_7 ), і що це він сам собі спричинив вищевказані тілесні ушкодження.

Також потерпілий додав, що ніколи раніше не бачив цього ножа, очевидно, що цей ніж належав ОСОБА_6 , а у нього ( ОСОБА_7 ) ніколи не було такого ножа, як і будь-яких інших.

При нанесенні йому вищевказаним ножем тілесних ушкоджень, на руках ОСОБА_6 були одягнені шкіряні нарукавники з відкритими пальцями, такі як носять розвідники.

У подальшому, через сильну кровотечу, він зняв себе одяг і пішов до кімнати для вмивання. Помившись, він повернувся до спального приміщення, в той час до нього підійшли товариші по службі ( ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ) та побачили його в крові. На запитання що сталося, він їм відповів, що ОСОБА_6 хотів його зарізати, після чого викликали медсестру. Вони його звели з другого поверху на перший, йому ставало дедалі гірше, він почав втрачати свідомість,.

Вважає, що ОСОБА_6 хотів його вбити, і в момент спричинення тілесних ушкоджень він кричав, що вб`є його, в реальності боявся за своє життя та здоров`я.

Потерпілий додав, що особисто знає ОСОБА_6 тільки по службі, з ним ніколи не підтримував жодних стосунків. ОСОБА_6 сам по собі є дуже проблемною і неадекватною людиною, систематично чинить насильство відносно інших військовослужбовців, постійно з усіма конфліктує, б`ється та всім погрожує, і з ним ніхто не хоче мати справи. Особисто у нього з ОСОБА_6 ніяких конфліктів до цього випадку не було.

Допитаний в якості свідка солдат стрілець-гранатометник 5 роти ОСОБА_12 показав, що 08.12.2019 р. він знаходився на службі у військовій частині НОМЕР_1 . Близько 18 години він піднявся на 2 поверх казарми і зайшов у спальне приміщення, де знаходився ОСОБА_7 , і побачив останнього, який був у крові і знімав з себе одяг. Він побіг вниз на перший поверх і розповів про це солдатам ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Далі ОСОБА_10 побіг за медсестрою, яка в подальшому викликала швидку допомогу. При цьому повідомив, що ОСОБА_7 не зміг йому відповісти на питання, що сталось. Вважає, що порізати ОСОБА_7 міг ОСОБА_6 , який проживав на 3 поверсі казарми. Крім ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на 2 та 3 поверхах казарми нікого не було. Всі інші знаходились на 1 поверсі. Також зазначив, що ОСОБА_6 завжди поводився агресивно до товаришів по службі і напередодні інцидента з ОСОБА_7 завдав йому особисто тілесні ушкодження, зламавши руку.

Допитаний в якості свідка командир третього гірсько-штурмового взводу четвертої гірсько-штурмової роти другого гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 у пункті постійної дислокації у АДРЕСА_2 ОСОБА_13 пояснив, що 08.12.2019 близько 18:30 год. того ж дня йому зателефонував капітан ОСОБА_14 , відповідальний по частині НОМЕР_3 АДРЕСА_2 , в якій тимчасово дислокувався 2 батальйон військової частини НОМЕР_1 , і повідомив, що солдат ОСОБА_6 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у приміщенні казарми 2 гірсько-штурмового батальйону, а саме, в кімнаті для відпочинку № 16, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, в ході сварки, наніс ОСОБА_7 ножові поранення у область шиї, підборіддя та лівого передпліччя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних різаних ножових поранень. Коли він приїхав на місце події, то ОСОБА_7 вже не було, його візвезли до лікарні, а ОСОБА_6 замкнувся у своїй кімнаті на 3-му поверсі і знаходився там до приїзду слідчої групи. Повідомив, що ОСОБА_6 не відпрвили у зону ООС із-за побоювання можливої розправи над ним через його постійні конфлікти з товаришам по службі.

Додатково зазначив, що ОСОБА_6 проходить службу під його командуванням. Може охарактеризувати його з негативного боку: замкнутий, часто перебуває в агресивному стані, конфліктний, не хоче носити військову форму, як це передбачено статутом, не голиться, ходить у цивільному одязі, неохайний, хоча безпосередні обов`язки по службі виконує без зауважень. Додав, що ОСОБА_6 вказівки керівництва ніколи не сприймав, вважав, що його думка єдиноправильна. Алкогольні напої не вживав. Тільки після після інциденту, що стався 08.12.2019 року, зрозумів, що агресивний стан Юдіна, можливо, викликаний вживанням наркотичних засобів, а до цього думав, що стан ОСОБА_6 пов`язаний з фізичними тренуваннями та прийомом добавок, які, як правило, вживають спортсмени. Про наявність у підлеглого психічного захворювання і не думав, оскільки, перед поступленням на службу ОСОБА_6 , як і всі, проходив медичне обстеження.

Допитана в якості свідка фельдшер військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_15 пояснила, що з 03.10.2019, у зв`язку з тим, що батальйон військової частини НОМЕР_1 виїхав у зону проведення ООС, вона періодично приймає і надає у разі необхідності медичну допомогу і військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 .

08.12.2019 о 18 год. 50 хв. до неї у медпункт забіг військовослужбовець 2 ГШБ військової частини НОМЕР_1 , прізвище якого не пригадує, і повідомив, що у них у в/ч НОМЕР_1 на другому поверсі відбулась подія, в результаті якої військовослужбовцю ОСОБА_7 були спричинені ножові поранення в області шиї, рук та ока і йому необхідно надати термінову медичну допомогу з метою врятування його життя, так як він сильно стікає кров`ю.

Потім, вона взяла медикаменти та негайно побігла до розташування у казарму 2 ГШБ. Піднявшись на другий поверх, у передостанній спальній кімнаті побачила військовослужбовця вказаного батальйону ОСОБА_7 , який був весь у крові.

Необхідно було надати йому допомогу, і зупинити кров, що вони і зробили. Вся кімната також була у крові. Кров була на підлозі, ліжку, дверях та одязі. ОСОБА_7 мав колоті ножові поранення в районі лівої руки, лівого ока, та шиї.

Супроводжувала ОСОБА_7 до лікарні, з ним не говорила, останній розмовляти не міг, бо трахея з однієї сторони була перерізана.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 показала, що є дружиною ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем за контрактом.

Зі слів її чоловіка ОСОБА_7 їй стало відомо, що 08.12.2019 року близько 18:00 год., солдат ОСОБА_6 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у приміщенні казарми 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , а саме, в кімнаті для відпочинку № 16, умисно, в ході сварки, наніс її чоловіку ОСОБА_7 ножові поранення у область шиї, підборіддя та лівого передпліччя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних різаних ножових поранень.

Окрім того, повідомила, що 08.12.2019 року між ними з чоловіком сварок не було. Більше того, в цей же день о 15.30 вона розмовляла з чоловіком, який був веселим, мав гарний настрій. Додала, що її чоловік самогубство вчинити не міг. У шлюбі вони перебувають з 1995 року, мають 2 спільних дітей, одна з доньок завершила навчання і вийшла заміж, а незадовго до цієї події у військовій частині у них народився онук, її чоловік радісний, веселий, і йому є заради чого і кого жити.

Допитаний в якості потерпілого солдат-вартовий гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 пояснив, що в його безпосередні обов`язки під час несення служби входить охорона затриманих осіб, та інші обов`язки, передбачені статутом вартової та гарнізонної служби. 03.04.2020 року о 10:00 годині у складі чергової зміни він заступив на службу. 4 квітня 2020 року близько 10:05 годин під час передачі чергування він знаходився на посту в якості «Чатового». Як звичайно, було проведено виведення арештованого ОСОБА_6 з його з камери для перевірки особистих речей. Під час огляду його речей та кімнати, який проводили сержант ОСОБА_17 і черговий прапорщик ОСОБА_18 , безпосередньо в той момент, коли ОСОБА_6 заходив в камеру, то без будь-якого попередження або словесних образ останній наніс йому один удар своєю правою рукою, стиснутою в кулак, в нижню частину щелепи лівої сторони обличчя. Після цього, начальник чергової зміни сержант ОСОБА_17 та черговий прапорщик ОСОБА_18 наказали ОСОБА_6 припинити протиправні дії та повернутися до своєї камери, що він і зробив. Від завданого удар він втримався на ногах, але втратив рівновагу, при цьому ОСОБА_6 висловився в його сторону нецензурною лайкою, маючи на увазі, що він мені продовжить наносити тілесні ушкодження.

Такодж, потерпілий ОСОБА_4 зауважив, що під час несення ним служби в якості «Чатового» на гауптвахті в УЗВ ВСП ним неодноразово виявлялись порушення розпорядку дня та правил поведінки з боку заарештованого ОСОБА_19 , який неодноразово, безпідставно погрожував йому фізичною розправою та нанесенням тілесних ушкоджень, про що він неодноразово доповідав начальникові чергової зміни.

Додав, що ОСОБА_6 завжди перебуває в агресивному стані, фізично добре розвинений, постійно чіпляється до працівників УЗВ ВСП.

Ці показання повністю підтвердили свідки працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Окрім показань потерпілих та свідків, вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 2 ст. 345 КК України, підтверджується наступними доказами:

Протоколом огляду місця події від 08.12.2019 р.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 10.04.2020 р.

Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_23 від 10.04.2020 р.

Протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 04.02.2020 р.

Протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого Сейкель від 23.04.2020 р.

Висновком експерта № 623 від 30.12.2019 р., яким підтверджено, що на штанах, вилучених у ОСОБА_6 , знайдена кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_7 .

Додатковим висновком експерта № 135 від 17.04.2019 р., яким підтверджено, що на момент госпіталізації гр. ОСОБА_7 в УЦМКЛ 08.12.2019 р., у нього мали місце тілесні ушкодження у вигляді множинних колото-різаних ран шиї, різаної рани верхньої повіки зліва, різаної рани лівого передпліччя з пошкодженням м`язової частини розгиначів 4, 5 пальців лівої кисті. Всі вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа. Враховуючи локалізацію та характер вказаних тілесних ушкоджень, вони не є характерними для самоспричинення.

Висновком експерта № 619 від 30.12.2019 р., яким підтверджено, що сліди крові на підлозі спальної кімнати будівлі 2-го гірсько-штурмового батальйону могли походити від потерпілого ОСОБА_7 .

Висновком експерта № 620 від 30.12.2019 р., яким підтверджено, що сліди крові на ліжку спальної кімнати будівлі 2-го гірсько-штурмового батальйону могли походити від потерпілого ОСОБА_7 .

Висновком експерта № СЕ/19/109/23-206МГ/19 від 24.01.2020 р., яким підтверджено, що генетичні ознаки слідів крові на руків`ї та клинку ножа та чохлі збігаються з букальними епітеліями ОСОБА_7 .

Висновком експерта № 58 від 04.03.2020 р., яким встановлено, що численні різані рани передньої та передньої бокових поверхонь шиї, верхньої-середньої третини лівого передпліччя з пошкодженням мязових порцій розгиначів пальців лівої кисті, верхньої повіки лівого ока, закритий перелом підязикової кістки зі зміщенням могли виникнути вналідок дії гостро-колючих предметів по механізму проколювання з розрізанням. Громадянину ОСОБА_7 було спричинено не менше 9 тілесних ушкоджень, при цьому потерпілий міг знаходитися як у вертикальному або близькому до нього положенні, так і в горизонталдьному або в близькому до нього положенні.

Тілесні ушкодження у виді численних різаних ран передньої та передньої бокових поверхонь шиї, верхньої-середньої третини лівого передпліччя з пошкодженням мязових порцій розгиначів пальців лівої кисті, верхньої повіки лівого ока потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодженя з короткочасним розладом здоров`я.

Тілесні ушкодженя у вигляді закритого перелому під`язикової кістки зі зміщеням були небезпечними для життя в момент спричинення і за цією ознакою згідно п.2.1.3. «Правил..» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодженя у вигляді рубців на шкірних покривах верхньої третини лівого передпліччя по передньо-зовнішній поверхні та натильній поверхні лівої кисті в області 3 пальця та в області 5 пальця, різані рани середньої третини лівого передпліччя з частковим пошкодженням розгиначів 4-5 пальців лівої кисті могли виникнути при самообороні.

Висновком судово-психіатричної експертизи № 39 від 01.04.2020 р., яким встановлено, що на даний час ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у формі маячного розладу, парафренний синдром, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Надані на експертизу матеріали та результати даного обстеження не дають змоги встановити дату початку виявленого у ОСОБА_6 психічного захворювання. Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_6 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі маячного розладу, парафренний синдром, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Висновком експерта № 167 від 05.05.2020 р., яким підтверджено, що на тілі ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи зліва. Тілесні ушкодження виникли внаслідок одноразової дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму, яким могла бути затиснута в кулак раку сторонньої особи. По давності виникнення вкладаються в час події.

Дані тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_4 потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Протоколом медичного освідчення ОСОБА_6 від 08.12.2019 р., яким підтверджено стан сп`яніння останнього внаслідок вживання наркотичних речовин (амфетаміну чи метамфітаміну), неускладнений.

Службовою характеристикою на ОСОБА_6 .

Речовими доказами :
- ножем, вилученим 08.12.2019 р. в ході огляду приміщення 2 поверху 2-го гірсько-штурмового батальйону

- спортивними штанами ОСОБА_6 , вилученими у останнього під час затримання 08.12.2019 р.

- належними ОСОБА_7 речами: светром зеленого кольору, камуфляжними штанами, майкою зеленого кольору з плямами бурого кольору

- змивами крові.

Щодо заяви захисника ОСОБА_5 про відсутність у діях ОСОБА_6 ознак суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 15 ч. 2 та 115 ч. 1 КК України, і необхідністю перекваліфікації на ст.121 КК України, то суд з такими не погодився виходячи з наступного.

Наносячи із застосуванням ножа потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, ОСОБА_6 неодноразово повторював, що вб`є його. Характер нанесеного тілесного ушкодження в область шиї, що спричинив закритий перелом підязикової кістки, носив характер небезпечного для життя в момент спричинення, а інші глибокі порізи в області шиї свідчать про намагання нанесення ушкодження саме у цей життєво важливий орган. Загальна кількість 9 нанесених тілесних ушкоджень із застосуванням ножа та більша частина їх на руках, кистях, пальцях говорить про активну самооборону ОСОБА_7 , завдяки якій ОСОБА_6 не довів свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя, до кінця.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що обставини вчинення ОСОБА_6 у стані, коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання, суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 345 КК України, повністю знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів.

Розглядаючи клопотання, суд виходив із положень ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

У відповідності до положень ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Згідно зі ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

У відповідності до вимог ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовано поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, характер та тяжкість діяння, дані про характер і тяжкість наявного в ОСОБА_6 психічного захворювання, ступінь небезпечності ОСОБА_6 , який вчинив суспільно-небезпечні діяння та представляє небезпеку для суспільства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру увигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314-316, 369-372, 503, 504, 508, 513 КПК України, ст.ст. 19, 93, 94 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, не одруженого, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (територія військової частини НОМЕР_1 ), військовослужбовця, розвідника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, а саме, Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» за адресою: вул. Надії Алексєєнко, 84, м. Дніпро, 49006.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обранй на стадії досудового розслідування до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

Речові докази, а саме: ніж, спортивні штани, светер зеленого кольору, камуфляжні штани, майку зеленого кольору, змиви крові, залишити на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області

Судові витрати за проведення судових експертиз віднести на користь держави.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1