Справа № 711/8715/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року

м.Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника

малолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004874 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плескачівка Смілянського району Черкаської області, громадянина України, не одруженого, працюючого ТОВ «Індрайв» завідуючим складом, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_7 03.09.2019 близько 21 години 15 хвилин, перебуваючи в стані сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин (амфетамін), керував технічно справним автомобілем марки ГАЗ 24-10, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому рухаючись в місті Черкаси по бульвару Шевченка зі сторони вулиці Небесної Сотні в напрямку вулиці Богдана Хмельницького, наближаючись до перехрестя з вулицею Митницька, неподалік будинку №274/13 проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 1.7. Правил дорожнього руху України, згідно до якого водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності;

- п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;- п. 2.9.а) Правил дорожнього руху України, згідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 12.2. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

- п. 12.4. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

- п. 18.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,

тобто будучи заздалегідь об`єктивно проінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою 1.14.2 та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України в момент, коли на вказаному пішохідному переходові перебували пішоходи, вчасно не застосував заходів для зменшення швидкості руху свого транспортного засобу та не зупинився, не надавши дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжив свій рух прямо та здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перетинали проїзну частину бульвару Шевченка по вищевказаному пішохідному переходові зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/1069 від 28.10.2019 отримав тілесні ушкодження: закрита травма тазу, у вигляді переломів обох тазових кісток - обох лобкових, сідничних та клубкової, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; рани потиличної ділянки голови справа - до категорії легких тілесних ушкоджень.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/1108 від 29.10.2019 отримав тілесні ушкодження: травму голови у вигляді забою головного мозку важкого ступеня із внутрішньошлуночковим крововиливом та дифузним аксональним ушкодженням; гематомою потиличної ділянки та численними саднами ділянок голови; травму шийного відділу хребта у вигляді підвивиху першого шийного хребця; травму грудної клітки у вигляді переломів третього-восьмого ребер справа та чисельних саден цієї ділянки; травму правого стегна у вигляді перелому середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням та чисельними саднами цієї ділянки, чисельні садна кінцівок, які супроводжувались загрозливими для життя явищами, та які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Спричинення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, легких тілесних ушкоджень, та потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №4/18Е-19 від 15.10.2019 знаходиться в причинному зв`язку з порушенням водієм автомобіля ГАЗ 24-10, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимог п.п. 18.1. Правил дорожнього руху України.

За вказаний злочин ОСОБА_7 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе визнав повністю, пояснив, що дійсно 03.09.2019 він керував автомобілем ГАЗ 24-10, номерний знак НОМЕР_1 , і близько 21 год. 15 хв. рухався по бульв Шевченка в м. Черкаси зі швидкістю до 80 км на год. В якийсь момент він відволікся, і це стало причиною наїзду на потерпілих на пішохідному переході перехрестя бульвару Шевченка та вулиці Митницька. Обвинувачений також підтвердив, що за день вживав амфетамін. Частково відшкодував збитки ОСОБА_4 18100 грн., а ОСОБА_10 46000 грн. Позовні вимоги в інтересах потерпілого ОСОБА_10 визнав повністю, а саме визнав вимоги на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 200000 грн., та моральної шкоди в сумі 500000 грн. Позовні вимоги ОСОБА_4 визнав часткова, а саме матеріальну шкоду визнав в сумі 6153,04 грн. з урахуванням наданих ним копій чеків на придбання ліків та медичних виробів; моральну шкоду в сумі 50000 грн. визнав повністю; шкоду у вигляді втраченого заробітку в сумі 83460 грн. не визнав. Позовні вимоги прокурора щодо відшкодування витрат на лікування ОСОБА_4 в сумі 7313,10 грн. визнав повністю. Просив суворо не карати та призначити покарання, яке не пов`язано з позбавленням волі.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_5 та законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 не повідомили про обставини події, так як не були очевидцями, водночас підтримали позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на заявлені суми матеріальних та моральних збитків, а також втраченого заробітку потерпілого ОСОБА_4 .. Щодо призначення покарання обвинуваченому законний представник ОСОБА_6 поклався на розсуд суду, а представник потерпілих адвокат ОСОБА_5 доводив, що обвинуваченому має бути призначено покарання у виді позбавлення волі, яке обвинувачений повинен відбувати реально, при цьому наголосив, що злочин ОСОБА_7 вчинив в стані наркотичного сп`яніння.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились в зв`язку із незадовільним станом здоров`я, який став наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи стан здоров`я потерпілих, а також те, що забезпеченням їх прав під час судового розгляду було реалізовано участю представника адвоката ОСОБА_5 , а також законного представника ОСОБА_6 , тому суд встановив можливість без потерпілих з`ясувати всі обставини, що стосуються фактичних обставин злочину, а також доведеності позовних вимог.

В зв`язку з повним визнанням вини обвинуваченим, правильним розумінням та усвідомленням змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, та відсутності заперечень від учасників судового провадження, суд визнав недоцільним досліджувати всі докази щодо обставин злочину, які ніким не оспорюються, за правилами ч.3 ст. 349 КПК України.

Разом з тим, суд дослідив та врахував докази перебування ОСОБА_7 в стані наркотичного сп`яніння, а саме висновок №672 від 04.09.2019 щодо результатів медичного огляду, який підтвердив, що у ОСОБА_7 встановлений діагноз: стан сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин (амфетамін).

Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

За кваліфікацією злочин, вчинений ОСОБА_7 , відноситься до категорії тяжких злочинів (ст. 12 КК України).

Обставини, передбачені ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання, та встановлені судом як щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, передбачені ст. 67 КК України, які обтяжують покарання та встановлені судом: вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Суд урахував характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочину, дані про особу винного, який працює, не судимий, частково відшкодував збитки потерпілим, водночас з урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, зокрема те, що обвинувачений, будучи в стані наркотичного сп`яніння, порушив Правила дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків; позицію представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , який заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням за правилами ст. 75 КК України, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, за якою він обвинувачується.

Таким чином, суд не вбачає передбачених законом підстав для застосування до призначеного покарання положень ст.75, 76 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням.

Водночас не може залишитись поза увагою часткове відшкодування обвинуваченим ОСОБА_7 шкоди потерпілим, в зв`язку з чим суд вбачає можливість призначити мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує знову ж таки грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що призвело до відповідних наслідків, що відбулось у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, що беззаперечно встановлює суспільну небезпеку з реальною загрозою заподіяння істотної шкоди людині, а тому приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на максимальний строк, визначений санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Мотиви суду прийнятих рішень за цивільними позовами.
Позивач ОСОБА_10 в особі законного представника ОСОБА_6 заявив вимоги про стягнення із ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 200000 грн. та моральної шкоди в розмірі 500000 грн. Обвинувачений ОСОБА_7 визнав вказані вимоги, а тому за відсутності сумніву щодо добровільності їх визнання, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню, а тому такі вимоги підлягають до завдолення.

В зв`язку з визнанням обвинуваченим ОСОБА_7 позову прокурора в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, до стягнення на користь цієї ради підлягають витрати на лікування ОСОБА_4 у КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» в сумі 7313,10 грн.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 суд вирішує наступне.

Позивач ОСОБА_4 заявив позовні вимоги до обвинуваченого про стягнення матеріальної шкоди в сумі 100000 грн., моральної шкоди в сумі 50000 грн., та шкоди у вигляді втраченого заробітку в сумі 83460 грн.

В зв`язку з визнанням обвинуваченим ОСОБА_7 позовних вимог ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн., тому з урахуванням положень ч.1 ст. 82 ЦПК України, вказана сума підлягає стягненню із обвинуваченого на користь потерпілого.

З приводу вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 100000 грн. встановлено наступне.

Як обґрунтування стягнення вказаної суми позивач ОСОБА_4 називав майбутнє оперативне медичне втручання (операція) щодо встановлення імплантів, яке зі слів лікарів коштує 80000 грн., а також майбутня реабілітація, яка коштуватиме 20000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 п. 1 ст. 1188 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Правовий аналіз вказаних статей визначає, що збитки мають бути реальними, а вирішення майбутньої збитків законом непередбачено. Доказів, які б в допустимий спосіб доводили витрати на лікування (операції) позивачем не надано, а тому із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягають стягненню матеріальні збитки, які доводяться копіями чеків на придбання потерпілим відповідних ліків та медичних виробів на суму 6153,04 грн.

З приводу вимог щодо відшкодування втраченого заробітку в розмірі 83460 грн. суд констатує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Позивач не надав доказів ступеню втрати ним працездатності, крім того за висновками про умови та характер праці, які маються у довідці до акту огляду медико-соціальною комісією, якою встановлена ІІ група інвалідності ОСОБА_4 , визначено як працепристосування, яке на час судового розгляду та ухвалення вироку потерпілим ОСОБА_4 не реалізовно, так як останній ще лікується.

Таким чином застосування правил ст. 1197 ЦК України до даних правовідносин, на думку суду, є неможливим, що дає подави для відмови у задоволенні вимог в цій частині.

Рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Відповідно до ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.09.2019 (справа № 712/11603/19) накладений арешт на автомобіль марки ГАЗ 24-10, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_11 .

Керуючись ч.4 ст. 174 КПК України, а також враховуючи, що арешт на автомобіль накладений як на речовий доказ і він не належить обвинуваченому, суд приходить до висновків про скасування цього арешту. Після скасування арешту транспортний засіб необхідно повернути законному володільцю.

Рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_7 витрати на залучення експерта на суму 1256,08 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження.
До обвинуваченого 30.10.2019 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений час доби, який діяв до 02.12.2019. Приймаючи до уваги, що із-за відсутності відповідних клопотань з боку сторони обвинувачення домашній арешт вподальшому не продовжувався, тому такий запобіжний захід у обвинуваченого на момент ухвалення вироку відсутній.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.

Позовні вимоги прокурора в інтересах Черкаської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити повністю. Стягнути із ОСОБА_7 на користь Черкаської міської ради витрати на лікування ОСОБА_4 у КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР в сумі 7313,10 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_7 задоволити повністю. Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 200000 (двісті тисяч) грн. та моральну шкоду в сумі 500000 (п`ятсот тисяч) грн., а всього 700000 (сімсот тисяч) грн.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_7 задоволити частково. Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 6153,04 грн., моральну шкоду в сумі 50000 грн., а всього 56153,04 грн. У задоволенні вимог щодо стягнення шкоди у вигляді втраченого заробітку в сумі 83460 грн. відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 09.09.2019 (справа № 712/11603/19), на автомобіль марки ГАЗ 24-10, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску. Вказаний транспортний засіб повернути законному володільцю.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1256,08 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження також мають право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1