№ 336/7461/18
Пр. № 1-кп/336/139/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2020 року колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), неодруженого, непрацевлаштованого, що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей;

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Обвинувачений вчинив замах на умисне вбивство за таких обставин.

Близько 10-00 годин 13 липня 2018 року обвинувачений, керуючись умислом на вбивство, під час конфлікту з потерпілими ОСОБА_8 , який виник і розвивався біля магазину «Вацак», що розташований в будинку № 69-В по вул. Магістральній в м. Запоріжжі, спричинив потерпілому не менш ніж п`ять ударів ножом господарсько-побутового призначення в область шиї та верхньої частини спини.

Внаслідок описаних дій потерпілий отримав два проникаючі поранення лівої половини грудної клітини по задній поверхні в проекції третього грудного хребця з ушкодженням верхньої долі лівої легені та в проекції четвертого міжреберного проміжку з ушкодженням верхньої долі лівої легені, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Крім вказаних ушкоджень, обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці лівої лопатки та рани на задній поверхні шиї ліворуч, які утворилися від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями, а також рану у лівій потилично-скроневій ділянці голови з частковим ушкодженням потиличної кістки (у виді відколу поверхні кістки).

Після вчинення описаних дій ОСОБА_7 намагався втекти з місця вчинення протиправного насильства, але був затриманий сторонніми особами, які утримували його неподалік від місця події до приїзду співробітників поліції та забезпечили вчасне надання потерпілому ОСОБА_8 медичної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте злочинний намір не реалізував з причин, що не залежали від його волі, через втручання в його протиправні дії інших осіб, які затримали ОСОБА_7 і забезпечили оперативне отримання потерпілим ОСОБА_8 медичної допомоги.

Фактичні обставини справи встановлені судом на підставі сукупності таких фактичних даних, безпосередньо досліджених в судовому засіданні.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_8 показав, що в день, коли він зазнав насильства з боку обвинуваченого, між ним та ОСОБА_7 , якого потерпілий знає як особу, що здійснює торгівлю на ринку «Меркурій» в м. Запоріжжі, де працює сам потерпілий, зранку кілька разів виникали суперечки. В перший раз обвинувачений став пред`являти безпричинні претензії потерпілому, коли той, направляючись за чашкою кави, проходив повз місця на ринку, де здійснює торгівлю ОСОБА_7 . Звернення ОСОБА_7 було втілено в грубу форму, характеризувалось проявом невмотивованої агресії. За спливом нетривалого часу обвинувачений смикнув ОСОБА_9 , коли той йшов повз нього, тримаючи на плечах мішок з картоплею, почав переслідування ОСОБА_8 та, наздогнавши його, перегородив шлях. Для з`ясування мети переслідування потерпілий зупинився, поставив мішок з картоплею на землю, картопля розсипалася, а обвинувачений тим часом почав застосовувати до потерпілого насильство, що виразилося в нанесенні ударів кулаками. Потерпілий у відповідь також почав бити ОСОБА_7 , в їхню бійку втрутилися сторонні особи та розборонили учасників конфлікту. Після цього потерпілий, сидячи навпочіпки, прийнявся збирати картоплю, що розсипалася, і в цей час зазнав кілька ударів ножом в області спини. Удари, яких, на думку потерпілого, було не менш ніж три, виявилися настільки сильними, що потерпілий несподівано усівся на землю, а ОСОБА_7 спричинив йому останній удар в область шиї, після чого став убігати з місця події. Потерпілий після останнього удару став слабшати і згодом втратив свідомість.

Під час проведення слідчого експерименту з участю потерпілого, що відбувався 22 вересня 2018 року, протокол та відеозапис якого досліджені судом, ОСОБА_8 давав аналогічні показання, розповівши на місці пригоди про обставини отримання ним тілесних ушкоджень в день, до якого відноситься подія злочину (а. с. 204-208 т. 1).

За висновком судової медичної експертизи № 1045 від 13.09.2018 року отримані потерпілим ОСОБА_8 проникаючі (два) поранення задньої поверхні грудної клітки ліворуч з ушкодженнями верхньої долі лівої легені кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Рани у лівій лопатковій ділянці, лівій задній бічній ділянці шиї, лівій потилично-скроневій ділянці голови з частковим ушкодженням потиличної кістки є легкими тілесними ушкодженнями , що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Весь комплекс ушкоджень потерпілого, чия давність не суперечить обставинам справи і чиє спричинення відбувалося в короткий проміжок часу, зумовила дія предмета з колюче-ріжучими властивостями, за винятком ушкодження в лівій потилично-скроневій ділянці, висловитися про чиє походження експерту не вбачається можливим через надання потерпілому хірургічної допомоги (а. с. 19-22 т. 2).

Висновок судової-медичної експертизи № 490/к від 18.10.2018 року про механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 констатує, що між механізмом утворення тілесних ушкоджень у потерпілого в ділянці спини, голови та шиї ліворуч за даними експертизи та умовами і механізмом їх виникнення за його показами має місце збіг за локалізацією (спина, голова та шия) та характером травматичних предметів (колюче-ріжучі), у зв`язку з чим суттєвих розбіжностей між показаннями потерпілого і матеріалами експертизи немає, що свідчить про можливість виникнення тілесних ушкоджень за механізмом, про який розказав потерпілий під час проведення слідчого експерименту з його участю (а. с. 10-18 т. 2).

За змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 26.09.2018 року, дослідженого судом, потерпілий на фотознімку під порядковим номером 2, який містить зображення ОСОБА_7 , впізнає особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження на території ринку «Меркурій» по вул. Магістральній в м. Запоріжжі 13 липня 2018 року (а. с. 199-202 т. 1).

Як показала в суді свідок ОСОБА_10 , вона працює реалізатором на ринку «Меркурій» в м. Запоріжжі, тому їй знайомі як обвинувачений, так і потерпілий, які також здійснюють торгівлю у вказаному місці. В день, коли вона стала очевидцем застосування насильства до ОСОБА_8 з боку ОСОБА_7 , останній з самого ранку був агресивно налаштований, вчинював неадекватні дії, метушився, чіпляв перехожих. Спровокував конфлікт та затіяв бійку з потерпілим, коли той зробив зауваження обвинуваченому і заступився за жінку, до якої безпричинно чіплявся ОСОБА_7 . Коли потерпілий навпочіпки збирав картоплю, що розсипалася, ОСОБА_11 підійшов до нього та став місити його ножом, наносячи удари по спині зверху вниз. Свідок пояснила, що потерпілий зазнав близько п`яти-шести ударів від обвинуваченого. Після спричинення насильства обвинувачений став убігати та викинув ніж за паркан, що загороджує місце будівництва на ринку.

Аналогічні показання дала свідок ОСОБА_10 в ході пред`явлення особи для впізнання за фотографіями, що відбувалося 10 жовтня 2018 року, вказавши на особу на фотознімку під порядковим номером 1, який містить фотозображення ОСОБА_7 , як на чоловіка, який спричинив кілька ножових поранень потерпілому ОСОБА_8 13 липня 2018 року на території ринку "Меркурій" в м. Запоріжжі (а. с. 223-227 т. 1).

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що бачила, як обвинувачений наносив удари потерпілому на доріжці, що починається на зупинці транспорту загального користування «Заводська» і проходить через територію ринка «Меркурій». При цьому потерпілий сидів навпочіпки та збирав якісь предмети в пакет, а обвинувачений тикав в нього ножом, спрямовуючи удари в верхню частину спини та шию ззаду. Потерпілий сидів із опущеною головою, а обвинувачений розділував його як шмат м`яса, зауважила свідок, вказавши, що близько п`яти-шести ударів прийшлося в область спини та шиї ОСОБА_8 .

Обвинувачений, за показаннями цього свідка, припинив протиправне насильство, лише коли перехожий незнайомець втрутився в ці події та з метою припинення насильства штовхнув обвинуваченого, після чого той стрімко побіг до залізничного полотна, що перетинає територію ринку.

В особі, яка зображена на фотознімку під порядковим номером 3, що містить зображення ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_12 впізнала чоловіка, який спричинив удари ножом потерпілому ОСОБА_8 13 липня 2018 року на ринку «Меркурій» (а. с. 237-240 т. 1).

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що служить в управлінні патрульної поліції; близько 11 години 20 хвилин 13 липня 2018 року здійснював заходи з охорони громадського порядку в товаристві колеги ОСОБА_14 , коли ними було отримано повідомлення про ножові поранення, яких зазнав чоловік на території ринку «Меркурій». Коли вони прибули до місця пригоди, ОСОБА_7 , якого затримали перехожі, коли той намагався втекти з місця вчинення протиправних дій, лежав на залізничній колії, а його утримували чотири-п`ять чоловік. Очевидці пригоди вказали, куди ОСОБА_7 викинув ніж, який застосовував для спричинення ран потерпілому. На місці пригоди вже знаходилася машина «Швидкої допомоги», в салоні якої перебував потерпілий, весь закривавлений. На тілі затриманого також були сліди тілесних ушкоджень, тому поліцейські прийняли рішення про виклик медиків для надання допомоги і йому; після відвідування затриманим міської лікарні швидкої та екстреної медичної допомоги його було доставлено до Шевченківського відділення поліції.

Свідок зауважив на тому, що до описаних подій вже здійснював виїзд за місцем помешкання ОСОБА_7 через сварку, яку той влаштував в сім`ї.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_14 .

В суді свідки впізнали в обвинуваченому особу, яка була затримана перехожими у зв`язку з протиправною поведінкою 13 липня 2018 року на території ринку «Меркурій» в м. Запоріжжі.

Як свідчать протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 10.10.2018 року, досліджені в судовому засіданні, свідок ОСОБА_13 в особі на фотознімку під порядковим номером 1, а свідок ОСОБА_14 в особі на фотознімку під порядковим номером 3, які містять зображення ОСОБА_7 , впізнали затриманого 13 липня 2018 року чоловіка одразу після спричинення ним насильства по відношенню до потерпілого ОСОБА_8 (а. с. 228-232, 241-246 т. 1).

Свідок ОСОБА_15 розказала суду, що є дружиною потерпілого. Вона працювала в перукарні, коли до неї зателефонував її клієнт та розказав про поранення, яких зазнав її чоловік, і з того часу почалися важки дні та тижні боротьби чоловіка і лікарів за його життя, найбільш небезпечним для якого, за словами медиків, виявилися поранення легень.

Свідок ОСОБА_16 вказала на ОСОБА_7 , чиє зображення міститься на фотознімку під порядковим номером 4, як на хлопця, який 13 липня 2018 року спричинив ножові поранення ОСОБА_8 , очевидцем чого стала означена особа, як свідчить протокол пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 10.10.2018 року, досліджений судом (а. с. 232-236 т. 1).

За змістом протоколу огляду місця події, що проводився з 10 години 35 хвилин до 11 години 10 хвилин 13 липня 2018 року на земельній ділянці під будинком АДРЕСА_2 , де розташований магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на ділянці біля магазину та на сходинах до входу в магазин виявлені сліди речовини бурого кольору розміром від 1 см до 25 см. Під час проведення цієї процесуальної дії з нижньої сходинки, що веде до магазину, та з тротуарної плитки неподалік від входу вилучено змиви речовини бурого кольору, скляну пляшку темно-коричневого кольору з написом «Рогань».

Фототаблиця до протоколу огляду місця події містить загальне зображення місця, де було застосовано насильство по відношенню до потерпілого ОСОБА_8 , а також зображення крупним планом фрагментів речовини бурого кольору (а. с. 173-182 т. 1).

Вилучені під час проведення огляду місця події змив речовини бурого кольору, контроль до нього, а також скляна пляшка з-під пива «Рогань» визнані речовими доказами та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, як випливає із постанови слідчого від 13.07.2018 року (а. с. 183-184 т. 1).

Під час огляду місця події, що проводився в період часу з 11 години 20 хвилин до 11 години 40 хвилин 13 липня 2018 року, з ділянки, що знаходиться на перехресті вулиць Магістральної та Виробничої в м. Запоріжжя на відстані 25 метрів від лівої бокової стіни магазину «Вацак», виявлено та вилучено складний ніж, що перебував у складеному стані, довжиною 20,5 см, з руків`ям довжиною 11,5 см та лезом довжиною 9 см.

Фототаблиця до вказаного протоколу містить як зображення загального виду ділянки, так і місце виявлення ножа, а також зображення ножа крупним планом (а. с. 186-190 т. 1).

Згаданий ніж визнаний речовим доказом та переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області на підставі постанови слідчого від 13.07.2018 року (а. с. 191-192 т. 1).

За висновками призначеної для з`ясування питання, чи відноситься вилучений ніж до видів холодної зброї, експертизи, наданий на дослідження складний ніж не відноситься до холодної зброї, а є складним туристичним ножом різновидом ножів господарсько-побутового значення (а. с. 49-53 т. 2).

З протоколу огляду предметів одягу та взуття потерпілого ОСОБА_8 , який проводився з 16 години 50 хвилин до 17 години 10 хвилин 23 липня 2018 року, слідує, що на сорочці потерпілого, яка знаходилась на ньому під час описаних подій, наявні сліди крові (речовини бурого кольору) (а. с. 89-92 т. 1).

На підставі постанови слідчого від 23.07.2018 року предмети одягу та взуття потерпілого, а саме: сорочка зі слідами речовини бурого кольору, брюки темно-синього кольору з ременем, шкарпетки чорного кольору, літні туфлі визнані речовими доказами та приміщені на зберігання до камери зберігання речових доказів Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, як випливає із постанови слідчого від 13.07.2018 року (а. сю. 197-198 т. 1).

За висновком експертного дослідження № 1710 від 11.09.2018 року кров на сорочці та туфлях потерпілого вірогідно походить від самого потерпілого (а. с. 26-30 т. 2).

Як свідчить висновок експерта № 1606 від 22.08.2018 року, в плямах на сорочці та шортах обвинуваченого виявлена кров людини, чиє походження від потерпілого ОСОБА_8 не виключається (а. с. 2-6 т. 2).

Висновок судової психіатричної експертизи № 393 від 20.08.2018 року містить умовиводи про осудність обвинуваченого (а. с. 31-36 т. 2).

Перелічені судом докази послідовні, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, логічно поєднуються одне з одним, об`єктивно відтворюють подію злочину.

Оскільки показання обвинуваченого в силу кримінального процесуального законодавства є джерелом доказів, суд знаходить за необхідне у відповідності до ст. 94 КПК України надати їм оцінку їх у співставленні з іншими дослідженими судом фактичними даними.

Під час судового розгляду обвинувачений заявив про часткове визнання винуватості у вчиненні інкримінованих йому протиправних дій і дав суду такі показання.

Вранці 13 липня 2018 року він знаходився на ринку «Меркурій», а саме: поряд з магазином «Вацак», здійснюючи торгівлю фруктами. Кілька разів повз нього проходив потерпілий, який безпричинно чіплявся до ОСОБА_7 , та промовляв образливі для обвинуваченого звернення, зокрема дорікав йому, що він продає гнилі продукти. Одне з таких образливих звернень потерпілого, на які обвинувачений намагався не реагувати, увінчалось тим, що потерпілий схопив ОСОБА_7 за сорочку та штовхнув його, внаслідок чого обвинувачений впав і вдарився головою о сходинку у входу до магазину. З рани потекла кров, яка залила обвинуваченому очі. Розлютившись він схопив ніж та наніс ОСОБА_8 кілька ударів, спрямованість та кількість яких не зберігає в пам`яті. Означені удари пояснює страхом за своє благополуччя, оскільки потерпілий є фізично міцною людиною, здатною заподіяти шкоду здоров`ю, що на тлі його образливих приставань та нанесеного напередодні удару було наповнено реальним змістом.

Заявив, що засуджує себе за протиправні дії.

Показав, що частково відшкодував заподіяну потерпілому шкоду шляхом відправлення грошового переказу на ім`я ОСОБА_8 в сумі 1020 грн.

Оцінюючи показання обвинуваченого в частині викладу ним обставин про протиправне насильство з боку потерпілого, внаслідок чого він вдався до вчинення кримінально караних дій, суд знаходить їх неспроможними, оскільки вони не підкріплені жодними іншими джерелами, суперечать дослідженим судом фактичним даним і спростовуються ними (зокрема, наведеними показаннями свідків про те, що агресивну поведінку зранку 13 липня 2018 року, в тому числі по відношенню до потерпілого, демонстрував сам обвинувачений), тому не приймаються судом до уваги.

Показання обвинуваченого в цій частині є виявом позиції захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення, що застосовується особами, підданими кримінальному переслідуванню, які не є суб`єктом відповідальності за неправдиві свідчення, на власний розсуд.

Разом з тим заява про причетність обвинуваченого до насильства, якого зазнав потерпілий за описаних обставин, узгоджується з іншими процесуальними джерелами, тому враховуючи взаємозв`язок показань обвинуваченого в цій частині з іншими фактичними даними, суд вважає за можливе використати їх на користь обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які є однією з засад кримінального судочинства, внормований статтею 17 КПК України, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з якого випливає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Встановивши обставини справи на підставі наданих суду фактичних даних, суд знаходить сукупність цих даних, які є допустимими, належними та достовірними, достатньою для прийняття процесуального рішення на користь обвинувачення, яке поза розумним сумнівом доведене в цьому провадженні.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, суд доходить висновку про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115КК України як закінченого замаху на умисне вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Дійшовши висновку про те, що сукупність зазначених фактичних даних може бути використана судом при прийнятті означеного процесуального рішення, суд не може погодитися з твердженнями захисту про те, що дії обвинуваченого містять ознаки спричинення тяжкого тілесного ушкодження, тобто дії, відповідальність за які встановлена частиною 1 ст. 121 КК України, виходячи з таких міркувань.

Необхідність правової оцінки дій ОСОБА_7 за вказаною нормою Закону України про кримінальну відповідальність, адвокат мотивує відсутністю такого елементу складу злочину, як умисел на настання смерті потерпілого, оскільки обвинувачений зазначає, що він не бажав настання смерті ОСОБА_8 , яка фактично і не сталася, тому дії обвинуваченого потребують правової оцінки за наслідками, що фактично настали, тобто за спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Суб`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченому злочину характеризується умислом, це прямо випливає з найменування складу злочину, що передбачений ст. 115 КК України і встановлює відповідальність за умисне вбивство, тобто протиправне позбавлення життя іншої людини з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо це припускає.

Разом з тим ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у замаху на умисне вбивство, який може бути вчинено лише з прямим умислом.

Згідно з частиною другою статті 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Про те, що замах на злочин характеризується тільки прямим умислом, а винна особа має на меті скоєння певного кримінально караного діяння, свідчить наведене в статті 15 КК України поняття замаху, яким є вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, що передбачений частиною Особливою КК України.

Аналогічні роз`яснення містить пункт 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», відповідно до якого замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Замахом є вчиненням особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі, як витікає з Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року.

Суб`єктивній стороні умисного тяжкого тілесного ушкодження, ознаки якого сторона захисту вбачає в діях обвинуваченого, притаманні умисні дії, що вчиняються як з прямим, так і з непрямим умислом, коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.

За змістом Узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року, розмежовуючи замах на умисне вбивство та заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, необхідно визначити ознаки, які характеризують об`єктивні прояви складу злочину, обставини, які вказують на умисел позбавити особу життя, а також наявність або відсутність не залежних від волі підсудного причин, які за наявності умислу на позбавлення життя особи не дозволили довести злочин до кінця.

Як випливає з роз`яснень п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Зазначений правовий висновок сформульований і в Постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 31 січня 2013 року (справа № 5-32кс12).

Виходячи із змісту положень Закону України про кримінальну відповідальність та роз"яснень, що містяться в постановах і узагальненнях вищих органів судової влади, наріжне значення при розмежуванні замаху на умисне вбивство та злочину, що передбачає відповідальність за спричинення тажкого тілесного ушкодження, має з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

При вирішенні питання про спрямованість умислу ОСОБА_7 колегія бере до уваги наявність в його діях ознак, що характеризують об`єктивну сторону складу кримінально караного діяння, яке передбачає відповідальність за умисне вбивство, а саме: нанесення цілеспрямованих ударів, кількість яких за даними судових медичних досліджень становить не менш ніж п`ять, ножом, тобто річчю, що застосовується для розрізання предметів матеріального світу, і з огляду на її колюче-ріжучі властивості завідомо становить джерело підвищеної небезпеки.

Свавільне застосування означеного знаряддя, що виразилось у послідовному, без проміжку в часі, нанесенні один за одним, тобто поспіль, означеної кількості ударів в життєво важливі органи і частини тіла потерпілого, на тлі повного ігнорування закликів оточуюючих осіб припинити жорстокість, на переконання колегії, свідчить про те, що обвинувачений не міг не усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій, не передбачати їх суспільно небезпечних наслідків і не бажати наслідків у вигляді смерті особи, тобто керувався прямим умислом на вбивство.

Продовження вчинення вказаних дій попри заклики очевидців про їх припинення свідчить про послідовне здійснення винною особою необхідних кроків на шляху реалізаціїї злочинного умислу.

На користь висновку про спрямованість умислу обвинуваченого свідчить його агресивна поведінка по відношенню до потерпілого, провокування ним бійки між сторонами, що передувала застосуванню ним вказаного знаряддя злочину, як на це вказують потерпілий і свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

Означений умовивід суду підкріплюють і показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , які були очевидцями застосування обвинуваченим насильства по відношенню до потерпілого і показують, що обвинувачений рубав потерпілого, як м`ясо, бездумно наносячи численні удари по спині та шиї.

Згаданий судом висновок судової психіатричної експертизи, хоча й в силу ст. 88 КПК України не використовується судом на підтвердження винуватості ОСОБА_7 в частині відомостей про його характер та оцінки окремих рис характеру, але містить умовиводи комісії про повне усвідомлення обвинуваченим протиправного змісту вчинених дій та невідворотності покарання за скоєне, тому в цій частині підкріплює висновок колегії суддів про спрямованість умислу ОСОБА_7 .

Що стосується такого критерію відмежування замаху на умисне вбивство від спричинення тяжких тілесних ушкоджень, як об`єктивні перешкоди, що не дозволили довести злочин до кінця, такими обставинами є втручання в дії обвинуваченого сторонніх осіб, один з яких відштовхнув обвинуваченого від потерпілого, після чого, за показаннями очевидців, ОСОБА_7 розпочав втечу з місця вчинення насильства та, усвідомлюючи зміст скоєного, намагався позбавитися знаряддя злочину, викинувши його за паркан ділянки новобудівлі.

На втручання в протиправну діяльність ОСОБА_7 з метою її припинення сторонніх осіб вказують допитані судом співробітники поліції ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які прибули на місце події, коли обвинувачений вже був фактично затриманим іншими особами, лежачи на залізничній колії, а його утримували чотири-п`ять чоловіків.

Вчасно надана потерпілому медична допомога, яку забезпечили очевидці протиправних дій ОСОБА_7 ще до приїзду поліцейських, також сприяла відверненню наслідків, яких прагнув обвинувачений, у виді смерті потерпілого.

Дійшовши висновку про спрямованість умислу обвинуваченого на убивство потерпілого, колегія суддів вважає, що заява сторони захисту про відсутність умислу на позбавлення потерпілого життя, зумовлена бажанням пом`якшити покарання і є виявом позиції захисту від пред`явленого обвинувачення.

Під час з`ясування обставин справи судом в порядку ст. 358 КПК України за клопотанням сторони обвинувачення оголошені інші матеріали кримінального провадження, зокрема, матеріали експертиз (а. с. 248-250 т. 1, а. с. 37-46 т. 2), які хоча й належні до матеріалів цього провадження, проте не містять інформації про обставини, що підлягають доказуванню, тому не згадуються судом на обґрунтування обвинувачення, визнаного судом доведеним.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, бере до уваги думку потерпого про вид та розмір покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_7 скоїв особливо тяжкий злочин, об`єктом якого є охоронювана Основним Законом України найвища соціальна цінність життя людини.

Наведені судом обставини свідчать про певний рівень суспільної небезпеки обвинуваченого і повністю виключають застосування щодо нього інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також не дають підстав для застосування положень закону про призначення більш м`якого покарання або покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті обвинувачення.

Окрім зазначених судом положень законодавства про кримінальну відповідальність, вирішуючи питання про вид та розмір покарання, суд керується внормованими статтею 68 КК України особливостями призначення покарання за незакінчений злочин , наявність ознак якого встановлена в діях обвинуваченого.

Частиною третьою вказаної статті внормовано обов`язок суду призначити покарання за вчинення замаху на злочин на строк, що не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах розміру, що не може бути більшим ніж дві третини максимального строку покарання, зазначеного в санкції частини першої статті 115 КК України, тобто не більшим ніж десять років позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є добровільне часткове відшкодування спричиненої злочином шкоди (а. с. 76 т. 1).

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

З урахуванням особи обвинуваченого, який не має судимостей, проживає однією сім`єю з жінкою, з якою перебуває у фактичних шлюбних стосунках, позитивно характеризується за місцем проживання, що свідчить про достатній рівень його соціалізації; з урахуванням обставини, що пом`якшує покарання; відсутності обтяжуючих обставин, думки потерпілого про можливість призначення обвинуваченому не суворого покарання суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, що передбачений санкцією частини статті обвинувачення.

Застосування такого строку покарання, на думку колегії суддів, не зашкодить реалізації цілей покарання, якими, як зазначено, є не тільки кара, а й перевиховання винної особи, а також запобігання вчиненню нових кримінально караних діянь.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати з проведення експертиз, висновки яких використані судом на користь обвинувачення, визнаного судом доведеним, у відповідності до положень ст. 124 КПК України належить стягнути з обвинуваченого у доход держави.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді семи років позбавленні волі.

Початок строку покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого на виконання вироку в частині призначеного покарання.

Зарахувати до строку покарання строк попереднього тримання обвинуваченого з моменту затримання за підозрою до дня застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту на підставі ухвали суду від 06.06.2019 року, а саме: з 13 липня 2018 року по 6 червня 2019 року включно.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_7 на застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_7 у доход держави в особі управління Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області судові витрати з проведення судової експертизи в сумі 858 грн.

Речові докази - змив речовини бурого кольору, контроль до нього, а також скляну пляшку з-під пива «Рогань», вилучені на місці події; належні потерпілому сорочку зі слідами крові, брюки темно-синього кольору з ременем, шкарпетки чорного кольору, літні туфлі; складний туристичний ніж різновид ножів господарсько-побутового значення; належні; обвинуваченому сорочку зі слідами крові, шорти; які на підставі постанов слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Шевченківського Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Речовий доказ диск з відеозаписом слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_8 , долучений до матеріалів кримінального провадження, - зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження, які не були присутні в судовому засідання, копію вироку буде направлено не пізніше наступного дня після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3