ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/215/20 Справа № 202/8619/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000732 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ (м. Дніпро) Дніпропетровської області, є громадянином України, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України,
за участю секретаря ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2020 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, на 60 діб, тобто до 30.03.2020 року включно.
Визначено підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 2 102 000 (два мільйони сто дві тисячі) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), та у випадку внесення якої покладені на підозрюваного відповідні обов`язки.
Слідчий суддя дійшов висновку, що ризики переховування від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на свідків, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, зберігаються, що у своїй сукупності свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою.

В апеляції:
- захисники просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування вказують, що сторона обвинувачення в своєму клопотанні не наводить жодних підстав та не надає жодного документу, які б підтвердили наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України. Долучені до клопотання матеріали не містять жодної обставини, які б підтверджувала наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також вказали, що цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою. В апеляції захисники зауважили на суттєві порушення КПК України з боку слідчого, посилаючись на вручення їм клопотання 29.01.2020 року, а направлення його до суду 31.01.2020 року.
Заслухавши адвоката ОСОБА_5 та підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції захисників, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ризики, які враховувались судом при обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати. ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування суду, незаконно впливати на свідків.
Апеляційний суд, перевіряючи доводи захисту щодо існування визначених ризиків, вважає, що вони доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчинені тяжких злочинів, за які більш тяжкий передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна. Враховує суспільну небезпеку цих злочинів, які вчинені у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, також систематичність вчинених підозрюваним інкримінованих йому злочинів.
Також слідчим суддею об`єктивно і справедливо взято до уваги про зміну підозри і повідомлення про нову підозру ОСОБА_7 27 січня 2020 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 ч. 3 ст. 311 КК України, на, що також зважає і апеляційний суд.

Окрім того, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема, який не має офіційного джерела доходу, не одружений, утриманців не має, раніше судимий, що в своїй сукупності з наведеними вище обставинами дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що ускладнить та негативно вплине на повноту, об`єктивність, всебічність та неупередженість дослідження обставин кримінального провадження.
Також, апеляційний суд, зважає на те, що досудове розслідування продовжується, анкетні дані і інформація про свідків підозрюваному відомі, що разом у сукупності з наведеними обставинами дає підстави ймовірності впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків.
Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінується підозрюваному, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Апеляційний суд також враховує визначення судом першої інстанції альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, що в повній мірі відповідає і узгоджується з положеннями ст.ст. 182, ч.3 ст. 183 КПК України. Даних і обставин, які б слугували підставою для зменшення розміру застави стороною захисту не надано і апеляційним судом не встановлено, а тому підстав для зменшення розміру застави, колегія суддів на даному етапі судового розгляду не знаходить.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність продовження строку щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Щодо ствердження захисників в апеляції на суттєві порушення КПК України слідчим з посиланням на вручення апелянту клопотання 29.01.2020 року, а до суду надано клопотання лише 31.01.2020 року є надуманим та безпідставним, і таким, що спростовується матеріалами справи, згідно яких дане клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу надано до суду також 29.01.2020 року.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисників слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4