Провадження № 11-кп/824/1171/2019 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України

У Х В А Л А
іменем України

17 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0003886 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15.10.2019 року та вирок Дарницького районного суду міста Києва від 25.11.2019 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із вищою освітою, маючого малолітню дитину 2019 року народження, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , не судимого,

визнаноневинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та виправдано його за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим,

та
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із вищою освітою, зареєстрований та проживаючого у АДРЕСА_1 , не судимий,

визнаноневинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та виправдано його за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до обвинувачення, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 , який перебував за кермом автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 та іншими невстановленими особами, відносно яких проводиться досудове розслідування в інших кримінальних провадженнях, за попередньою змовою групою осіб, приблизно о 17 годині 10 хвилин, 19.04.2016 року, перебуваючи на території автомобільної стоянки будівельного гіпермаркету «Епіцентр», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Григоренка, 40, з метою таємного викрадення чужого майна, за допомогою свердла розбили скло задніх лівих дверей в автомобілі «Хонда Пілот» д.н.з НОМЕР_2 (хто саме слідством не встановлено), після чого особа 1, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, із салону дістав чорний дипломат із грошовими коштами в сумі 550 доларів США, який належить ОСОБА_12 , а ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та інша особа 2, відносно якої проводиться досудове розслідування, в цей час спостерігали за оточуючими, щоб їх злочинні дії не були викриті та залишались таємними, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та особи 1, 2 із викраденим з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, розподіливши частини між собою, а чорний дипломат викинули у невстановленому слідством місці.

Окрім того, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15.10.2019 року матеріали кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_13 , який обвинувачується за ч. 2 ст. 185 КК України, виділені в окреме провадження та кримінальне провадження зупинено до його одужання.

В апеляційній скарзі прокурор просить вказані вирок та ухвалу скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції. Вимоги обґрунтовує тим, що виправдувальний вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначає, що в основу оскаржуваного вироку покладено показання обвинувачених, які вину не визнали та заперечували обставини, зазначені у формулюванні обвинувачення, однак, вказані показання спростовують досліджені в ході розгляду в суді першої інстанції письмові докази. Також в судовому засіданні не було допитано обвинуваченого ОСОБА_13 , оскільки матеріали щодо нього були виділені в окреме провадження. На переконання прокурора, провадження щодо вказаної особи було виділено незаконно, оскільки підстав для цього не було і ОСОБА_13 був готовий давати докладні показання, важливі для встановлення обставин провадження та наявність хвороби в нього не підтверджується ніякими доказами, і виділення в окреме провадження щодо нього матеріалів негативно вплинуло на повноту судового розгляду. Прокурор звертає увагу на те, що заяви потерпілого ОСОБА_12 щодо відмови від обвинувачення не можуть бути взяті до уваги, оскільки дане кримінальне провадження не відноситься до проваджень у формі приватного обвинувачення та зазначені заяви були надані захисником обвинувачених, що унеможливлює їх ідентифікацію саме від потерпілого. Окрім того, потерпілий, всупереч обраному порядку дослідження доказів, так і не був допитаний у судовому засіданні, жодного разу не прибув на судові виклики. Також суд першої інстанції не надав стороні обвинувачення достатньо часу для забезпечення явки в судове засідання свідків, не зважаючи на клопотання прокурора. Прокурор не погоджується із визнанням неналежними доказами протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дій та протоколу огляду місця події від 19.04.2016 року і висновків експертиз вилученої зброї. На переконання апелянта, процесуальне значення вказаних доказів є надзвичайно важливим та їх ігнорування призвело до постановлення такого рішення, яке не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_9 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, як безпідставної та залишити вирок і ухвалу Дарницького районного суду міста Києва без змін. Зокрема зазначає, що в даній справі обвинувачення посилалося виключно на копії доказів, які були виділені з іншого кримінального провадження. Крім того, прокурор не зазначив в чому саме є незаконною ухвала суду про виділення в окреме провадження матеріалів щодо ОСОБА_13 . У своїх заявах ОСОБА_12 вказує безумовну відмову від підтримання обвинувачення ОСОБА_14 , оскільки даний злочин вони не вчиняли та не звернувся з цивільним позовом, досудовим слідством розмір шкоди встановлено лише зі слів потерпілого. Суд першої інстанції правильно визначився стосовно недопустимості доказів, які не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатися суд. Також судом першої інстанції встановлені обставини, які виключають участь ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні вироку, вказані вимоги закону дотримані не були.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Неповним відповідно до ст.410 КПК України визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Пунктом 2 частини 1 статті 411 КПК України встановлено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Пунктом 4 частини 1 статті 411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження якщо висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Згідно ч. 2 ст. 411 КПК України вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України під істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 березня 2019 року матеріали кримінального провадження № 0005542 від 19 серпня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України об`єднано з кримінальним провадженням № 0003886 від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні одного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 217 КПК України матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Так, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року матеріали кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_13 виділені в окреме провадження та кримінальне провадження зупинено до його одужання, з підстав неодноразової неявки останнього в судові засідання за станом здоров`я.

Разом з тим, будь-яких дій, спрямованих на перевірку причин неявки обвинуваченого ОСОБА_13 чи встановлення тяжкості його хвороби, судом першої інстанції не вживалося. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь які довідки про те, що обвинувачений ОСОБА_13 хворіє та його стан здоров`я перешкоджає розгляду кримінального провадження стосовно нього.

При цьому, захисник ОСОБА_13 в судовому засіданні суду першої інстанції, заперечуючи проти виділення матеріалів щодо останнього в окреме провадження, вказував, що його підзахисний тимчасово захворів на нетяжку хворобу і зможе брати участь в наступному судовому засіданні.

Однак, незважаючи на можливість ОСОБА_13 брати участь в судовому розгляді, провадження щодо нього було зупинено до його одужання, а розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено.

Колегія суддів вважає, що без показань ОСОБА_13 судовий розгляд не може вважатися повним.

Прийняття оскаржуваної ухвали, яка постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.
Таким чином, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 місцевий суд, в порушення вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, ухвалив вирок без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи та дійшов передчасних висновків щодо невинуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Що стосується посилання суду, як на підставу виправдання Скрипалів написання потерпілим ОСОБА_12 заяв про відмову від обвинувачення останніх, оскільки між ним та особою, яка визнала, що вчинила цей злочин, було укладено угоду про примирення, то з цього приводу слід зазначити наступне.

Дійсно, на а.п.201 202 том 4 міститься заява від потерпілого ОСОБА_12 про відмову від обвинувачення ОСОБА_14 , оскільки між ним та ОСОБА_13 було укладено угоду про примирення. Однак, дана угода так і не була затверджена судом, оскільки потерпілий жодного разу до суду не з`явився та не був допитаний безпосередньо в судовому засіданні, що поставило під сумнів написання такої заяви саме потерпілим.

Крім того, дане кримінальне провадження не відноситься відповідно до ст.477 КПК України до проваджень у формі приватного обвинувачення.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок та ухвала районного суду, якою матеріали кримінального провадження, в частині обвинувачення ОСОБА_13 , виділені в окреме провадження та кримінальне провадження зупинено до його одужання скасуванню, з призначенням, відповідно до положень ч. 1 ст. 415 КПК України, нового розгляду в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги прокурора підлягають ретельній перевірці районним судом при новому розгляді кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року, якою матеріали кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_13 , який обвинувачується за ч. 2 ст. 185 КК України, виділені в окреме провадження та кримінальне провадження зупинено до його одужання та вирок Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

С У Д Д І :

__________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4