печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001273 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактами незаконного переправлення іноземних громадян через державний кордон України шляхом надання засобів перетину державного кордону паспортів громадян України для виїзду за кордон, які були оформлені та отримані ними на підставі підроблених паспортів громадян України, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно з метою наживи, у невстановлений час, у невстановленому місці, у невстановлений спосіб, придбав всупереч установленому законом порядку вогнепальну зброю та почав зберігати їх у невстановленому місці, з метою збуту.
Встановлено, що під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 10.12.2019 проведено негласну слідчу (розшукову) дію, а саме - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в результаті якої громадянин ОСОБА_7 , отримавши заздалегідь ідентифіковані (помічені) грошові кошти, придбав із рук в руки у ОСОБА_5 у дворі будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , предмет чорного кольору з дерев`яною ручкою, ззовні схожий на вогнепальний пістолет, за 25 000 гривень, який ОСОБА_5 виніс з під`їзду №3 вищевказаного будинку, тим самим збув всупереч установленому законом порядку вогнепальну зброю громадянину ОСОБА_7 .
Відповідно до висновку експерта №17-1/2381, 8-2/1102 від 20.01.2020 вилучений в ході огляду місця події від 10.12.2019 за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, №12, предмет ззовні схожий на пістолет чорного кольору з дерев`яною ручкою належить до коротокоствольної, нарізної вогнепальної зброї є самозарядним пістолетом «ORTGIES» № НОМЕР_1 калібру 6.35 «Браунінг», виготовлений промисловим способом (Германія) даний пістолет придатні до стрільби.
Таким чином, встановлена достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у придбанні, зберіганні та вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам у подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та суду слідчим до суду подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала з викладених у ньому підстав та послалася на наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків. Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили застосувати до підозрюваної домашній арешт з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку. 30.04.2020 року слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві, складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Разом з тим, вручити вказане письмове повідомлення безпосередньо ОСОБА_5 виявилось неможливим, у зв`язку з його переховуванням від органів досудового розслідування. Цього ж дня, у передбачений згідно ч. 1 ст. 278 КПК України спосіб, зазначене повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України направлено на адресу реєстрації: АДРЕСА_2 та за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України обґрунтовується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: оперативною закупкою № 2372т від 09.12.2019, протоколом огляду місця події, не таємно від 10.12.2019, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину, висновок експерта № 17-1/2381, 8-2/1102 від 20.01.2020 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно ст. 12 КК України інкримінований ОСОБА_5 тяжкий злочин, за який згідно ч. 1 ст. 263 КК України передбачено максимальне покарання до 7 років позбавлення волі.
Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні даних кримінальних правопорушень є зібрані в ході досудового розслідування докази, зокрема речові докази, а також результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій.
У слідства існують підстави вважати, що на даний час підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, переховується від органу досудового розслідування, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.
У ході досудового розслідування отримано достатні дані про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин. Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Слідчий суддя приходить до висновку щодо недоведеності слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні. Прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вказаний ризик фактично реалізовано, оскільки підозрюваний змінив засоби зв`язку, не проживає за адресою реєстрації та за адресою, яку вказував як місце фактичного проживання у своїх поясненнях, наданих органу досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, тому як ОСОБА_5 , не має міцних соціальних зв`язків та легального джерела прибутку.
Однак слідчий та прокурор належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, прокурором необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про її особу, в їх сукупності. Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані. Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є особливо тяжким. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою. Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені. Незважаючина те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкогозлочину, він вперше притягуєтьсядо кримінальної відповідальності, не має негативних характеристик, володіє високими моральними якостями і має міцні соціальні зв`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чизатриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалось затримання. Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Розглядаючи клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)). Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має визначене місце проживання, його сімейний стан, міцні соціальні зв`язки, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. На підставі вище викладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку немає, а тому до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , з 23 - 00 години до 06 - 00 години, та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною, покладених на неї, процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі і тих, які прокурор вважає пріоритетними, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 23-00 години по 06-00 годину наступної доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням отримання невідкладної медичної допомоги.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати його: - прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; - здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Визначити строк дії ухвали тривалістю в два місяці по 12.08.2020 року включно. Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Повний текст ухвали буде проголошено 17.06.2020 року о 14-15 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1