Справа № 570/1755/20
Номер провадження 1-кс/570/396/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2020 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представник потерпілого ОСОБА_4

розглянувши в залі суду в місті Рівне клопотання слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000416 від 14 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області надійшло клопотання слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що накладення арешту є необхідним для забезпечення цивільного позову. У клопотанні зазначається, що 14.04.2020 до Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області надійшов лист із Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації про те, що спеціалістами Управління, в ході проведення перевірки внесення достовірних відомостей у офіційний документ встановленого зразка декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги встановлено, що громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель масив АДРЕСА_1 , вносив у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, завідомо неправдиві відомості, з метою отримання державної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Досудовим слідством встановлено, що 04.03.2015 року, 01.09.2015 року, 03.03.2016 року, 06.09.2016 та 01.03.2017, 03.12.2017 ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами Управління соціального захисту Рівненської районної державної адміністрації, в якості отримання державної допомоги малозабезпеченим сім`ям, використав завідомо підроблений офіційний документ Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 04.03.2015 року, 01.09.2015 року, 03.03.2016 року, 06.09.2016 року, 01.03.2017 року, 03.12.2017 року в яких, ним особисто, письмово було зазначено завідомо неправдиву інформацію, у зв`язку з чим він отримав соціальну допомогу на суму 59281 грн. 64 коп.

Також у клопотанні слідчий просить у порядку ч.2 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядати без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Тому, відповідно до положень ст. 172 КПК України, після отримання вищезазначеного клопотання слідчим суддею судовий виклик ОСОБА_6 , у володінні якого знаходиться автомобіль Nissan X-Trail, номер шасі НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 не здійснювався.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання про арешт майна, та просила задовольнити його у повному обсязі. Зазначила, що 25.04.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документа), ч. 1 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), ч. 2 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно). Необхідність накладення арешту прокурор обґрунтовує з тим, що у випадку притягнення до відповідальності вказаної особи судом може бути прийнято рішення про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Додатково пояснила, що для арешту було обрано найменш вартісне майно підозрюваного, а саме автомобіль, вартість якого на автомобільних інтернет ресурсах становить орієнтовно 135 000 грн.
Представник управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області ОСОБА_4 , зазначила, що в межах даного кримінального провадження було подано цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення надміру виплаченої грошової допомоги (у вигляді допомоги сім'м з дітьми) у розмірі 59281 грн. 64 коп.
Слідчий суддя розглянувши матеріали клопотання, а також заслухавши доводи прокурора та представника управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області ОСОБА_4 приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України). У цьому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше(ч.6 статті 170 КПК України).

При цьому за ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Частиною 10 статті 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При розгляді клопотання про арешт майна встановлюються, зокрема такі обставини:

1) правова підстава для арешту майна.

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення.

3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

4) наслідки арешту майна для підозрюваного та інших осіб.

25.04.2020 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно технічною освітою, одруженого, непрацюючого, не судимого повідомлено про підозру у вчиненні злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документа), ч. 1 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), ч. 2 ст. 190 КК України (заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно).

Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років..

Санкцією ч.1 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді штрафоу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Санкцією ч.2 ст. 190 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Вказана особа підозрюються у вчинені злочинів невеликої тяжкості та середньої тяжкості із завданням значної шкоди.Слідчий суддя оцінює ці обставини лише для встановлення достатності підстав вважати, що суд може задовольнити цивільний позов з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Підставою для застосування арешту автомобіля може стати цивільний позов, оскільки автомобіль є майном, яке може бути використане для відшкодування завданої шкоди. Також, ризиком, для запобігання якого необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником. З накладенням арешту втрачається можливість особи відчужити цей актив на користь третіх осіб. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.

Оскільки у випадку притягнення до відповідальності підозрюваного ОСОБА_7 , судом може бути прийнято рішення про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя приходить до висновку, що є правові підстави для арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди).

Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Іншими словами, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_6 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів 25.04.2020 року. Матеріали клопотання (зокрема, витяг з ЄРДР, повідомлення про підозру, протокол допиту свідків, протокол допиту представника потерпілого) вказують на можливу причетність вказаної особи до кримінальних правопорушень, що розслідуються в кримінальному провадженні. Таким чином, слідчий суддя переконана в наявності фактів та інформації, які вказують на те, що ОСОБА_6 міг вчинити злочини, у яких підозрюються.

З матеріалів клопотання вбачається, що сума завданої матеріальної шкоди (збитків) державі складає у розмірі 59 281,64 грн.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчої судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчої судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Прокурор просить про арешт майна із забороною розпоряджатися майном.

На цьому етапі слідчий суддя оцінює лише обставини, що стосуються арешту майна та які мають значення для прийняття рішення стосовно накладення чи не накладення такого арешту. Подальша оцінка обставин щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, може здійснюватись при винесенні вироку. З урахуванням цих обставин, а також аргументів, зазначених вище, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, є пропорційним втручанням у права власника майна (третьої особи) та інших осіб, та не матиме надмірних наслідків для таких осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 131, 170-173 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час провадження досудового розслідування у формі процесуального керівництва, прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000416 від 14 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України - задоволити.

Накласти арешт на автомобіль Nissan X-Trail, номер шасі НОМЕР_1 , 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , власником та фактичним користувачем якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель масив АДРЕСА_1 з позбавленням права розпоряджатися вказаним майном.

Арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, його захисника, у порядку передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК ЦУкраїни.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1