Справа № 134/1658/19
Провадження №11-кп/801/497/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 01.08.2019,
за апеляційною скаргою прокурора Крижопільського відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 на вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року, яким засуджено:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Крижопіль Крижопільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, непрацюючий, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
-за ч.1 ст.286 КК України

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року визнано ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначtyj йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільено засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.
Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_8 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі міра запобіжного заходу, відносно ОСОБА_8 не обиралася.
Також судовим рішенням вирішені питання щодо стягнення процесуальних витрат, скасування арешту та долю речових доказів.
Судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_8 01 серпня 2019 року близько 13 години на автодорозі сполученням між смт. Крижопіль та с. Городківка поблизу повороту до с. Андріяшівка Крижопільського району Вінницької області, перебуваючи у тверезому стані, керуючи автомобілем ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку до с. Городківка зі швидкістю біля 80 км/год., в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України: «Перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п. 11.3 Правил дорожнього руху України: «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу» виїхав на зустрічну смугу руху, де в цей час назустріч йому рухався мотоцикл «Ява-350», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , що також перебував у тверезому стані. Внаслідок виїзду ОСОБА_8 на зустрічну смугу руху відбулось зіткнення транспортних засобів.
В результаті зіткнення водій мотоцикла ОСОБА_9 , згідно висновку судової медичної експертизи №155 від 20 вересня 2019 року, отримав тілесні ушкодження в вигляді закритої тупої травми тазу: закритого вертикально-нестабільного перелому кісток тазу справа; закритого перелому крижової кістки, розриву лонного симфізу зі зміщенням, перелому лівої сідничної кістки, що спричинили тривалий, понад три тижні/21 день розлад здоров`я і за цією ознакою відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 524 від 23 вересня 2019 року в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України.
В даній дорожній обстановці, в ситуації, яка склалася, можливість попередження зіткнення у водія автомобіля ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 з технічної точки зору полягала у виконанні ним вимог п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху, для виконання яких у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру та при умові постійного контролю за рухом даного автомобіля.
В ситуації, яка склалася, невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вимогам п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд першої інстанції обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор Крижопільського відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню на підставі п.1 ч. 1 ст. 413 КПК України, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 27.01.2020 стосовно ОСОБА_8 за ст.286 ч. 1 КК України скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ст.286 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. В решті просить вирок залишити без змін.
В доводах апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції у судовому рішенні не вирішив питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, та не навів мотивів, якими він керувався, не призначаючи ОСОБА_8 додаткового покарання, оскільки санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу прокурора підтримав частково. Просив вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити. Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.286 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнити його від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік. В решті вирок залишити без змін. Також просив суд врахувати, що така зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 повідомлені належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, тому відповідно до вимог ст. 405 КПК України кримінальне провадження розглянуто у їх відсутність. Окрім того, потерпілий надіслав суду заяву про проведення розгляду у його відсутність, а щодо розгляду апеляційної скарги покладається на розсуд суду.
Підстави передбачені ч.4 ст.401 КПК України для обов`язкового виклику обвинуваченого у судове засідання для участі в апеляційному розгляді відсутні, оскільки в апеляційній скарзі фактично не порушується питання про погіршення його становища, його участь судом не визнана обов`язковою та клопотання про це від обвинуваченого не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Водночас, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, є підставою для зміни вироку суду першої інстанції у апеляційному порядку.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.
Проте, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 даних вимог кримінального Закону України не дотримався.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд повинен призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з оскаржуваного вироку ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України призначено покарання у виді двох років обмеження волі.
Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Проте, як вбачається з резолютивної частини вироку щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції не призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
При цьому в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, не навів мотивів, якими він керувався, не призначаючи ОСОБА_8 додаткове покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора з поданими до неї змінами та приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні вироку не застосовано закон, який підлягає застосуванню, що є підставою для зміни вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання. Апеляційним судом також враховано і те, що така зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. ч.2 ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Крижопільського відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 27 січня 2020 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити.
ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.
В решті вирок залишити без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4