Провадження № 1-кп/537/146/2020
Справа № 537/1348/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2020 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 0001870 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого на посаді слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів в майстерні ФО-П ОСОБА_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, за таких обставин.

09.10.2019 о 08 год. 15 хв., в світлий час доби, за ясної сухої погоди, по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вулиці Набережна лейтенанта Дніпрова міста Кременчука Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони перехрестя вулиці Набережна лейтенанта Дніпрова та провулка Літературний в напрямку перехрестя вулиць Набережна лейтенанта Дніпрова О.Білаша, в межах своєї смуги руху рухався легковий автомобіль марки «ВАЗ», моделі «210430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 . В цей же час, в зустрічному напрямку, в межах своєї смуги руху, по вказаній проїзній частині дороги, зі сторони перехрестя вулиць Набережна лейтенанта Дніпрова О.Білаша в напрямку перехрестя вулиць Набережна лейтенанта Дніпрова та провулка Літературний, рухався легковий автомобіль марки «BMW», моделі «318», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який на стадії зближення, порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Кабінетом Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, де відповідно вказано, що: п. 10.1 «перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», допустив виїзд на зустрічну смугу руху по якій в цей час рухався автомобіль марки «ВАЗ», моделі «210430», де сталося зіткнення передньою частиною останнього та передньою правою боковою частиною автомобіля марки «BMW», моделі «318». В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ», моделі «210430» ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 122 від 20.02.2020 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою грудної клітини, забою правого колінного суглобу, розриву тіла і заднього рогу медіального меніска з ознаками фрагмента меніска на рівні між виросткової ямки, який ускладнився після травматичним гемартрозом, хондромаляцією, синовіїтом, препателлярним бурситом, параменісковою кісткою, рубців на передній поверхні правого колінного суглобу, забійних ран на тулубі та кінцівках, саден на правому колінному суглобі, великого забою кісткового мозку медіальних виростків стегнової і великогомілкової кісток, з поодиноким вогнищем хондрального пошкодження стегнової кістки, тендиніт медіальної колатеральної зв`язки, які кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я. Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 57 від 29.01.2020 є порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В заданій дорожній обстановці водій автомобіля марки «BMW», моделі «318», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти зіткнення, шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні злочину за обставин, наведених в обвинувальному акті, щиро кається у вчиненому. Не заперечував щодо обмеження обсягу дослідження доказів та фактичних обставин справи його допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо його особи.

Потерпілий ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засідання підтвердили обставини, що викладені в обвинувальному акті, не заперечували щодо обмеження обсягу дослідження доказів та фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо його особи, цивільний позов про стягнення моральної шкоди підтримали в повному обсязі.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі за обставин, зазначених в обвинувальному акті, інші учасники судового провадження фактичних обставин справи не оспорювали, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне досліджувати докази із тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів справи, що характеризують обвинуваченого як особу та стосуються цивільного позову потерпілого. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України є вірною, так як обвинувачений керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Обставин, які в силу ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Обставин, які в силу ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Визначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки вчиненого, те, що злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює на посаді слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів в майстерні ФО-П ОСОБА_7 , за місцем роботи характеризується позитивно, під наглядом у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується, як особа на яку скарги не надходили.

Приймаючи до уваги ступень тяжкості та обставини кримінального правопорушення, його наслідки, враховуючи перелічені вище дані про особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів йому має бути призначено покарання у межах санкцій, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.118 КПК України до процесуальних витрат належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням експертів.

В ході досудового розслідування на проведення судово-автотехнічної експертизи та судової-інженерно-транспортної експертизи, відповідно до наданих довідок було витрачено 1 256 грн 08 коп. та 1 307 грн 60 коп. державних коштів, всього 2 563 грн 68 коп.

Оскільки відповідно до вимог статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, то суд вважає за необхідне, на виконання зазначених вище вимог Закону стягнути з ОСОБА_4 документально підтвердженні витрати пов`язанні із проведенням по кримінальному провадженню експертиз в сумі 2 563 грн. 68 коп.

Окрім того, прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 5 375 грн 86 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 даний цивільний позов визнав у повному обсязі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Враховуючи те, що як встановлено судом, неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду у виді витрат на стаціонарне лікування потерпілого, вказана шкода не відшкодована, суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 5 375, 86 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, представником потерпілого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 подано позов до ОСОБА_4 , за участі третьої особи Акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА -ГАРАНТ» про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином в сумі 30 000,00 грн та витрат на оплату професійної правничої допомоги.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 даний цивільний позов визнав частково, зазначив, що у нього не має можливості виплатити вказану суму.

Представник третьої особи АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, пояснень або відзиву не надав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Суд дійшов висновку, що цивільний позов про стягнення 30 000 грн моральної шкоди є завищеним та позов в цій частині необхідно задовольнити частково, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», приймаючи до уваги глибину, характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних і моральних страждань, перенесених потерпілим, тривалість лікування і вимушених змін в організації життя, наслідки отриманих при дтп травм, тимчасову втрату працездатності, тривале лікування, вік потерпілого, принцип співмірності, враховуючи інші конкретні обставини по справі, суд оцінює в розмірі 10 000 грн. При цьому суд також виходить із загальних засад кримінального провадження - принципів верховенства права, рівності перед законом і судом, принципу поваги до людської гідності, змагальності та доведеності перед судом переконливості поданих доказів. Суд приходить до твердого переконання, що визначений розмір завданої моральної шкоди в сумі 10 000 грн. є достатнім і співмірним.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу, надану адвокатом ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.
Згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із, зокрема : витрат на правову допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 120 КПК України втрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До процесуальних витрат відносяться витрати на правову допомогу.

Як встановлено в судовому засіданні, 21.10.2019 між адвокатом ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 укладено договір про надання правової допомоги. Згідно з квитанцією № 48/19 від 21.10.2019 та детальним описом наданих послуг від 12.05.2020 адвокат ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 професійну правничу допомогу, за яку останнім сплачено 5 000 грн. Окрім того, згідно квитанції №48/19-02 від 13.05.2020 та акту виконаних робіт від 13.05.2020 адвокат ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 правову допомогу під час судового засідання, за яку останній сплатив 500 грн.
Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.
При визначенні обґрунтованого розміру гонорару беруть до уваги такі фактори: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта щодо строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи об`єм матеріалів та роботи, виконаної представником, складність провадження, тривалість судових засідань, суд вважає, що процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 5 500 грн. завищені, не співмірні з розглядом даної справи, та, виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості, рахує можливим стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 процесуальні витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, що складає 1833,35 грн. (10 000 грн сума задоволеного позову х 5500 грн сума витрат: 30 000 грн сума заявлених вимог моральної шкоди).
Керуючись статтями 373 375 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн 00 коп. (три тисячі чотириста грн 00 коп.) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (адреса: Полтавська область, м. Кременчук, пл. Перемоги, 2, УК у Кременчуці 24060300, р/р 00016008 в ГУДКСУ у Полтавській області, МФУ 899998, код. ) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 від кримінального правопорушення в сумі 5 375 грн. 86 коп. (п`ять тисяч триста сімдесят п`ять грн. 86 коп.).

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та витрат на оплату професійної правової допомоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн 00 коп. (десять тисяч грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) витрати на правову допомогу в сумі 1 833 грн. 35 коп. (одна тисяча вісімсот тридцять три грн. 35 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 витрати у кримінальному провадженні № 0001870 за проведення експертиз під час досудового розслідування в сумі 2 563 грн 68 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.10.2019 на автомобіль BMW 318 І, д.н.з. НОМЕР_2 скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.10.2019 на автомобіль ВАЗ 210430, д.н.з. НОМЕР_1 скасувати.

Речові докази: лазерний компакт диск «Videx» CD-R 700 Mb з відеозаписом в паперовому конверті залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Обвинуваченому роз`яснити його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1