Номер провадження: 11-кп/813/877/19
Номер справи місцевого суду: 520/7021/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Київського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2019 року в кримінальному провадженні № 0001678 від 11.05.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:
оскаржуваним вироком суду:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Республіки Азейбаржан, громадянина Азейбаржану, азейбаржанця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 27.09.2017 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 5 ст. 72 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений в03.10.2017 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому обчислюється з моменту його фактичного затримання, а саме з 22.05.2018 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишений без змін.
Стягнуто з ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) гривень на користь потерпілої ОСОБА_10 .
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Згідно з оскаржуваним вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 11.05.2018 року біля 16 години 20 хвилин, на пішохідному переході по вулиці Краснова, 10 в м. Одесі, із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що виразилося у нанесенні правою рукою удару в обличчя потерпілої ОСОБА_10 , спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя, садна та синця грудної клітки, шляхом ривку з шиї останньої, та відкрито викрав її майно, а саме: золотий ланцюжок, сплетіння «бісмарк», довжиною біля 25 см. вагою 7 грамів, вартістю 11 000 гривень, золотий кулон у вигляді літери «А», вагою 0, 94 грами, вартістю 1500 гривень, золотий кулон з зображенням «Божої матері», вагою 2 грами, вартістю 2500 гривень, а всього на суму 15 000 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_8 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просив вирок суду першої інстанції скасувати та закрити провадження, оскільки вина ОСОБА_8 в скоєнні злочину не доведена. Вказує, що достатніх допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину прокурором в ході судового слідства не надано суду, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь підзахисного. При цьому вказує, що потерпіла не могла розгледіти нападника, оскільки у того на голові був капюшон, а також вона безпідставно стверджує, що впізнала ОСОБА_8 по рисам обличчя, адже його обличчя не схоже на трикутник, як вона це визначила; свідок ОСОБА_11 міг дати неправдиві показання, бо зі слів підзахисного йому відомо про чинення тиску на свідка органом досудового розслідування; свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 бачили особу, що вчинила злочин здалеку і в капюшоні на голові, тому не могли впізнати його підзахисного; а свідок ОСОБА_14 взагалі пояснив, що в автомобілі під керуванням ОСОБА_11 була інша особа, а не ОСОБА_8 ; жодних речових доказів саме у ОСОБА_15 не вилучено, із продемонстрованого відеозапису події злочину неможливо впізнати особу, що його скоїла. Також апелянт просив повторно дослідити докази, на які посилався суд у вироку, при цьому не вказавши які саме докази, в якій частині та з яких підстав їх належить повторно дослідити.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Частиною 2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений і його захисник пояснили, що всі досліджені в судовому засіданні докази суд достовірно виклав у тексті вироку і не навели передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України підстав для повторного дослідження доказів, у зв`язку з чим апеляційним судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання захисника.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зміст оскаржуваного вироку та матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази, дав їм належну оцінку у сукупності та обґрунтовано послався на них у вироку, як на докази доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Так, в обґрунтування висновку про доведеність вини ОСОБА_8 районний суд у вироку послався на:
- показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які дали суду послідовні, логічні та взаємодоповнюючі показання щодо обставин та подій, які їм відомі з приводу відкритого викраденого майна у потерпілої ОСОБА_10 ;
- рапорт оперативного чергового Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_16 від 11.05.2018 року з якого вбачається, що заявниця ОСОБА_10 повідомила біля 16:30 на пішохідному переході невідомий зірвав золотий ланцюжок з двома кулонами та побіг у напрямку Адміральського проспекту, молодий, худорлявий хлопець, не високого росту, був вдягнутий в толстовку чорного кольору з капюшоном, бріджи та кросівки, на голові капюшон;
- протоколом огляду місця події від 11.05.2018 року з фото таблицею з якого вбачається, що предметом огляду був пішохідний перехід на вул. Краснова, 10 в м. Одесі, в ході детальнішого огляду був виявлений сріблястого кольору хрестик розміром 5х4 см;
- висновком судово-медичної експертизи № 1017 від 29.05.2018 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_10 були виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді садна та синця грудної клітки, що утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя. Враховуючи дані медичної документації, слід вважати, що ушкодження могли бути спричинені 11.05.2018 року. Вказані ушкодження могли утворитися при механізмі, на який вказує ОСОБА_10 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.05.2018 року з фото таблицею, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, що скола відносно неї грабіж 11.05.2018 року;
- протоколом огляду місця події від 11.05.2018 року з фото таблицею, з якого вбачається, що під час огляду автомобіля «Audi A4» державний номер НОМЕР_1 було вилучено, в тому числі, ювелірний виріб в формі букви «А»;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 12.05.2018 року з фото таблицею, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 впізнала кулон жовтого кольору у вигляді літери «А», який належить їй та був зірваний з шиї 11.05.2018 року приблизно о 16:30 годин на пішохідному переході по вул. Краснова, біля адміністративної будівлі Одеської місцевої прокуратури №1;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.05.2018 року з фото таблицею, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_11 впізнав особу під номером 1 на якій зображений ОСОБА_8 , дана особа знаходилася в автомобілі Audi A4» державний номер НОМЕР_1 11.05.2018 року біля 16:30 годині в районі адміністративної будівлі Одеської місцевої прокуратури №1, вийшла з вказаного автомобіля та згодом повернулась, була одягнута у чорну толстовку з капюшоном одягнутим на голову, бріджи, білі носки та чорні кросівки. Також судом досліджено протокол огляду речей та документів від 14.05.2018 року з CD-диском, під час перегляду відео запису з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 переходить проїзну частину по пішохідному переходу по вул. Краснова в м. Одесі біля адміністративної будівлі Одеської місцевої прокуратури №1, назустріч їй рухався молодий чоловік, вдягнутий у чорну толстовку з капюшоном на голові, бріджи, білі носки та чорні кросівки, зовнішнє схожий на обвинуваченого ОСОБА_8 , який і вчинив злочин.
За таких обставин, твердження обвинуваченого та його захисника, що покладені в основу вироку докази, які наведені в оскаржуваному вироку як докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, є безпідставними.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази, дав їм належну оцінку у сукупності, а тому посилання захисника та обвинуваченого на невідповідність висновків районного суду фактичним обставинам справи, не заслуговують на увагу.
Одночасно, апеляційний суд констатує, що доводи обвинуваченого та його захисника про невідповідність висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого, зводяться до загальних посилань на невідповідність висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого. Твердження обвинуваченого і його захисника про неспроможність потерпілої і свідків впізнати обвинуваченого суперечать дослідженим судом доказам та обставинам кримінального провадження, адже потерпіла впізнала ОСОБА_8 , як особу, що вчинила відносно неї злочин, вказала прикмети, за якими впізнає його, теж підтвердили свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та всі вони пояснили, що, заволодівши майном потерпілої обвинувачений сів до автомобіля «Audi A4» державний номер НОМЕР_1 , у якому і було вилучено частину викраденого обвинуваченим майна. Про ці ж обставини пояснив суду свідок ОСОБА_11 . Показанням свідка ОСОБА_14 суд дав належну оцінку у вироку, з чим погоджується і апеляційний суд.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд при розгляді даної справи не допустив порушень вимог кримінального процесуального законодавства України, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду залишенню без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2019 відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той же строк із дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4