Справа № 760/9213/20
Провадження № 1-кс/760/3572/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах володільця майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Білозерський», на бездіяльність старшого слідчого з ОВС першого відділу РКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ОСОБА_4 , яка виразилася у неповерненні тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження № 0000053 від 02.09.2017р., -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що слідчими відділу РКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000053 від 02.09.2017р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 204, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 204 КК України.

26.03.2020р. старшим слідчим з ОВС першого відділу РКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ОСОБА_4 , на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.03.2020р. (справа № 760/7628/20), проведено обшук в адміністративно-складському приміщенні, розташованому за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Глиняна, 51-А, який належить на праві власності ТОВ «Світозар ЛТД» та перебуває у користуванні ТОВ «Білозерський». В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено алкогольну продукцію торгової марки «Білозерські вина», яка належить на праві власності ТОВ «Білозерський».

На думку адвоката, вилучене майно не входило до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на обшук, тому дане майно відноситься до тимчасово вилученого майна, яке, за відсутності клопотання про арешт майна, повинно бути негайно повернуте особі, у якої його було вилучено.

Разом з тим, вилучене у ТОВ «Білозерський» майно повернуто не було, тому адвокат ОСОБА_3 звернулася зі скаргою до слідчого судді, в якій просила зобов`язати уповноваженого слідчого відділу РКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000053 від 02.09.2017р., повернути ТОВ «Білозерський» майно, тимчасово вилучене 26.03.2020р. під час обшуку в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Глиняна, 51-А.

27.04.2020р. від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява, в якій вона підтримала доводи, викладені у скарзі та просила розглядати подану скаргу у її відсутності.

Уповноважений слідчий відділу РКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд скарги у відсутності адвоката ОСОБА_3 та уповноваженого слідчого відділу РКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали скарги та надані документи, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК України, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.

Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК України, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, якщо стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор не внесли клопотання в порядку і строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України, тому вилучене майно підлягає негайному поверненню його володільцю.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в своїх узагальненнях щодо практики розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, зазначав, що слідчим суддям, з огляду на непорушність права власності, слід ретельно оцінювати доводи заявників та долучені на обґрунтування докази стосовно того, що вилучення певного майна здійснене з виходом за межі, регламентовані ухвалою про обшук.

Згідно ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 22 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідно до ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, проте сторона обвинувачення не скористалася своїм правом, тому слідчий суддя оцінює підстави віднесення вилученого майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК України на підставі долучених стороною захисту доказів.

Так, на обґрунтування своїх доводів, адвокатом ОСОБА_3 долучена копія протоколу про обшук від 26.03.2020р., з якого вбачається, що обшук за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Глиняна, 51-А, був проведений на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.03.2020р. (провадження № 1-кс/760/3139/20).

Разом з тим, з долученої адвокатом до матеріалів скарги копії ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.03.2020р. (справа № 760/7628/20, провадження № 1-кс/760/3139/20), неможливо встановити на відшукання яких речей та документів був наданий дозвіл та чи відносяться вилучені за адресою: АДРЕСА_1 , речі до тимчасово вилученого майна, оскільки резолютивна частина ухвали слідчого судді долучена із зовсім іншої ухвали, якою було надано дозвіл на проведення обшуку за зовсім іншою адресою: Житомирська область, м. Коростень, вул. Білокоровицьке шосе, 8.

Таким чином, долученими до скарги доказами не доведено, що майно, на поверненні якого наполягає адвокат, є тимчасово вилученим майном.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 167, 169, 173, 236, 303-307, 309, 369-372, 533, 534 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах володільця майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Білозерський», на бездіяльність старшого слідчого з ОВС першого відділу РКП слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області ОСОБА_4 , яка виразилася у неповерненні тимчасово вилученого майна, в рамках кримінального провадження № 0000053 від 02.09.2017р. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1