Справа № 480/669/19
Провадження № 1-кп-945/111/20
Вирок
Іменем України

12 травня 2020 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за обвинуваченням: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Єланець Єланецького району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною-середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 02.02.2004 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.289, ст.69, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.289, ст.69, ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 11.04.2009 року за відбуттям строку покарання, 23.02.2016 року засуджений Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.12.2017 року за постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.11.2017 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 10 днів.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Встановив:

Досудовим розслідуванням та під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим та маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив.
24.02.2019 року о 15год.00хв. ОСОБА_4 навмисно з метою таємного викрадення чужого майна, зайшов до приміщення магазину Продуктовий розташованого по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачивши суспільно небезпечні наслідки такого діяння та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що продавець відволіклась, шляхом вільного доступу, таємно викрав з висувної шафи прилавку гроші в сумі 1400 грн., після чого з викраденими грошима з місця вчинення злочину зник та розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1400 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненному кримінальному правопорушені визнав, щиро розкаявся та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті.
Крім зізнавальних показів, вина ОСОБА_4 також підтверджується іншими доказами безпосередньо дослідженими в судовому засіданні:
- витягом з ЄРДР № 0000100 від 25.02.2019 року
- рапортом працівника поліції Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області.
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.02.2019 року.
- протоколом огляду місця події від 24.02.2019 року та фото таблицею до нього.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2019 року.
- розпискою від 11.04.2019 року згідно якої ОСОБА_4 відшкодував потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки в сумі 1400 грн.
- розпискою потерпілої ОСОБА_5 , яка отримала грошові кошти в сумі 1400 грн від ОСОБА_4 .
Вказані докази, суд визнає належними, допустимими та достовірними, а їх взаємозв`язок достатнім та взаємоузгодженим, в розумінні критерію поза розумним сумнівом на підтвердження встановлених обставин.
Відповідно до п.1, 2, 3, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання підсудному, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно дотримуватися вимог ст.65 КК України, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При призначенні покарання у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого ним злочину.
Обставин, що обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи міру покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є середньої тяжкості злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий вироком Ленінського районного суду Миколаївської області від 23.02.2016 року до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місцяів 10 днів згідно постанови Казанківськго районного суду Миколаївської області від 29.11.2017 року, скоїв злочин в період умовно-дострокового звільнення, не працює, щире каяття, відшкодування шкоди потерпілій, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Призначаючи покарання, суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а так само попередження вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід ізолювати від суспільства обравши йому міру покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати ОСОБА_4 частково невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23 лютого 2016 року та призначити йому остаточне покарання 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку суду до виконання.
До набранням вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_4 необирати.
На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

12.05.2020