ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: 654/184/20
Справа №11-сс/819/111/20 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: накладення арешту на майно Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.01.2020 року про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000084 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, -

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Голопристанського ВП Новокаховського ВП в Херсонській області ОСОБА_8 та накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2110», зеленого кольору, державний номер реєстрації НОМЕР_1 , причеп марки «ПГМФ 8302» державний номер реєстрації НОМЕР_2 ; колоди дерев сосни звичайної; на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ВАЗ-2110» серії НОМЕР_3 , згідно якого власником автомобіля є ОСОБА_9 ; на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на причеп серії НОМЕР_4 , відповідно до якого власником причепу є ОСОБА_10 до закінчення досудового розслідування.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема посилається на те, що будь якої порубки апелянт не скоював, ніяких засобів для порубки лісу працівниками поліції не виявлено.

Факт незаконної порубки лісу відсутній, лише є факт перевезення лісу, що свідчить про відсутність правової підстави для накладення арешту.

Також зазначає, що під час судового розгляду клопотання слідчого судом допущені порушення норм кримінального процесуального законодавства України (ст. 173 КПК України), особливо відсутність правової підстави для застосування арешту майна. Органи досудового слідства не надали доказів, які б могли стверджувати про доцільність накладення арешту.

Крім того, апелянт вказує, що використовує автомобіль з причепом для власних потреб, є жителем сільської місцевості і транспортний засіб є необхідною умовою для забезпечення життєдіяльності сім`ї, має неповнолітню дитину, яку кожного дня потрібно возити до школи.

Вважає, що заборона користування автомобілем може призвести до надмірного обтяження його життя, а заборона розпорядження автомобілем та причепом забезпечить збереження речового доказу.

Просить ухвалу суду скасувати, зобов`язати слідчого СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 передати йому на зберігання майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 2110», державний номер реєстрації НОМЕР_1 , причеп марки «ПГМФ 8302» державний номер реєстрації НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ВАЗ-2110» серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на причеп « НОМЕР_5 » серії НОМЕР_4 .

Заслухавши суддю-доповідача, скаржника ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею не були дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 було розпочато кримінальне провадження №0000084 від 18.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

24.01.2020 року слідчий СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 , звернувся до Голопристанського районного суду Херсонської області з клопотанням про накладення арешту на майно, зазначене у ньому.

Постановою слідчого СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 від 18.01.2020 року визнано речовим доказом автомобіль марки «ВАЗ 2110», державний номер реєстрації НОМЕР_1 , причеп марки «ПГМФ 8302» державний номер реєстрації НОМЕР_2 в середині якого перебували колоди дерев сосни звичайної; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ВАЗ-2110» серії НОМЕР_3 ; на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на причеп « НОМЕР_5 » серії НОМЕР_4 (а.п. 11).

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000084 та в межах поданого слідчим клопотання, про накладення арешту на вищезазначене майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, з метою забезпечення кримінального провадження шляхом збереження речових доказів, попередження (унеможливлення) вчинення неправомірних дій по її відчуженню та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого.

Разом із тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, кримінальна відповідальність за ст. 246 КК України настає за незаконну порубку дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах. Об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення полягає у: повному відокремленні дерева або чагарника від кореня будь-яким способом (спилювання, зрубування, повалення транспортним засобом тощо); та/або викорчовуванні - видаленні деревостану з корінням; та/або пошкодженні дерева або чагарника до стану припинення росту (наприклад, відокремлення основних гілок від стовбура дерева, глибокі насічки на стовбурі дерева). У випадку кваліфікації за ознакою заподіяння істотної шкоди, що має місце у даному випадку, цей злочин є закінченим з моменту заподіяння такої шкоди, тобто досягнення необхідного обсягу порубки.

Таким чином, аналізуючи доводи апеляційної скарги з урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів погоджується з посиланням апелянта на те, що наступні дії з незаконно порубленою деревиною, в тому числі її складування, завантаження, транспортування тощо, складом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, не охоплюються та виходять за його межі, а отже арештований автомобіль марки «ВАЗ 2110», державний номер реєстрації НОМЕР_1 , причеп марки «ПГМФ 8302» державний номер реєстрації НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ВАЗ-2110» серії НОМЕР_3 , згідно якого власником автомобіля є ОСОБА_9 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на причеп « НОМЕР_5 » серії НОМЕР_4 , як такі не є знаряддям або предметом вчинення цього злочину та не несуть на собі його слідів, а тому, в даному випадку, не відповідають ознакам речового доказу, встановленим ст. 98 КПК України, і не можуть бути арештовані на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Також, зважаючи на положення ч. 4 ч. 6 ст. 170 КПК України, відсутні підстави для арешту цього автомобіля з метою забезпечення конфіскації як виду покарання або спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки не вбачається, що цей автомобіль належить особі, яка є підозрюваним, обвинуваченим, засудженим у даному кримінальному провадженні, або особі, до якої пред`явлений цивільний позов.

З урахуванням наведеного колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати в частині накладання арешту на автомобіль марки «ВАЗ 2110», державний номер реєстрації НОМЕР_1 ; причеп марки «ПГМФ 8302» державний номер реєстрації НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ВАЗ-2110» серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на причеп « НОМЕР_5 » серії НОМЕР_4 та постановити у цій частині нову ухвалу, якою у клопотанні слідчого щодо арешту цього майна відмовити.

Таким чином, судова колегія вважає, що слідчий суддя дійшов не правильного висновку, що таке обмеження права власності як арешт майна в даному випадку є розумним та співрозмірним, оскільки арешт майна, у даному випадку, обмежить інтереси третіх осіб, оскільки майно належить на праві власності іншим особам.

Крім того, слід зазначити що слідчим у клопотанні про накладення арешту на майно, а саме колод дерев сосни звичайної, не зазначено кількості колод, їх родових ознак, що позбавляє кримінально процесуальних підстав для накладення судом арешту на зазначене майно.

На зазначені недоліки слідчий суддя суду першої інстанції не звернув уваги та прийняв рішення яке не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому воно підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні клопотання слідчого СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно відмовити.

Приймаючи таке рішення, колегія суддів виходить з вимог п.1, 2 ч.2 ст.173 КПК України у якій зазначено, що слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 28.01.2020 року про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 2110», зеленого кольору, державний номер реєстрації НОМЕР_1 ; причеп марки «ПГМФ 8302» державний номер реєстрації НОМЕР_2 ; колоди дерев сосни звичайної; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ВАЗ-2110» серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на причеп « НОМЕР_5 » серії НОМЕР_4 , у кримінальному провадженні №0000084 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ 2110», зеленого кольору, державний номер реєстрації НОМЕР_1 ; причеп марки «ПГМФ 8302» державний номер реєстрації НОМЕР_2 ; колоди дерев сосни звичайної; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ВАЗ-2110» серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на причеп « НОМЕР_5 » серії НОМЕР_4 , у кримінальному провадженні №0000084 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, відмовити.

Зазначене майно передати на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Секретар судового засідання ОСОБА_5 .
19.02.2020 року