Провадження № 11-сс/4823/74/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника СВ Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно на автомобіль марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, що належить ОСОБА_11 , жителю АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та предмет, схожий на пістолет Макарова, які вилучені та передані на зберігання до Ічнянського ВП Прилуцького ГУНП в Чернігівській області з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження ними.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя вказав, що з метою збереження речових доказів у незмінному стані, забезпечення можливості експертного дослідження вказаних речей, та недопущення їх втрати, виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в накладенні арешту. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя мав би відмовити в арешті майна, оскільки досудове розслідування проводиться за фактом шахрайства, за ч. 3 ст. 190 КК України, предметом злочину якого є грошові кошти, а автомобіль Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 і свідоцтво про його реєстрацію, на його думку, не мають жодного доказового значення в даній справі. Крім того, вважає необґрунтованими посилання суду на те, що вказані предмети необхідні для проведення експертизи, оскільки постанови по даному кримінальному провадженню, щодо проведення експертиз пов`язаних з цих майном, винесені не були. Також, вважає безпідставними твердження автора клопотання, щодо можливої наявності в автомобілі та свідоцтві про його реєстрацію будь-яких відомостей щодо особи на ім`я ОСОБА_12 , та вважає їх лише необґрунтованими припущеннями. Вказує, що в кримінальному провадженні жодній особі не було оголошено підозру, та, в обґрунтування незаконності оскаржуваної ухвали, стверджує, що клопотання було подане в порушення вимог ст. 64-2 КПК України, тобто, неповноважною собою, так як вказана норма закону передбачає правовідносини щодо третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та зобов`язує прокурора звертатись з відповідним клопотанням.

Заслухавши доповідача, пояснення захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які висловились на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти вимог сторони захисту, та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, СВ Ічняняського ВП Прилуцького ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 05 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Постановою слідчого Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_13 від 05 лютого 2020 року автомобіль марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_11 , жителю АДРЕСА_1 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000053 від 05 лютого 2020 року та переданий на зберігання до майданчику Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області.

Крім того, вказаною постановою визнано речовими доказами по вищевказаному кримінальному провадженні свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та предмет, схожий на пістолет Макарова, які вилучені під час огляду місця події 05 лютого 2020 року та передані на зберігання до кімнати речових доказів Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження та в межах поданого слідчим клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, з метою забезпечення кримінального провадження шляхом збереження речових доказів прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу, відчуження, знищення, приховання на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону, на думку апеляційного суду, дотримався.

Доводи сторони захисту з приводу того, що автомобіль не є предметом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в зв`язку з чим його конфіскація є незаконною, не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що майно на яке накладено арешт в рамках кримінального провадження, а саме автомобіль марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та предмет, схожий на пістолет Макарова, відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, оскільки, враховуючи вимоги ч.1ст.170 КПК України, та зважаючи на те, що в даному випадку не йде мова про арешт майна за для забезпечення подальшого відшкодування шкоди, а арешт майна у вигляді вказаних речей, передбачений ч.2 ст. 170 КПК України, здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Щодо тверджень захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що в даному кримінальному провадженні не було жодній особі пред`явлено підозру, слід вказати наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Тому відсутність повідомлення про підозру в кримінальному провадженні не позбавляє прокурора та слідчого права звернутися з клопотанням про арешт майна у вигляді речей для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, про що йдеться в ч.2 ст. 170 КПК України.

Згідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, а тому, виходячи з наявних та досліджених апеляційним судом матеріалів справи, арешт автомобіля марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та предмета, схожого на пістолет Макарова, був необхідним за для здобуття інших, супутніх доказів по даному кримінальному справдженню.

З урахуванням зазначеного, рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, при розгляді клопотання він з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Щодо твердження сторони захисту з приводу того, що на даний час так і не було призначено експертизу вилученого майна, то під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції слідчий з даного приводу вказав, що найближчим часом запланована участь спеціаліста в ході огляду речових доказів, за результатами якого і буде в подальшому вирішено питання про призначення експертизи.

Доводи апеляційної скарги захисника, що клопотання було подано не уповноваженою особою з огляду на положення ст. 64-2 КПК України, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки вказана норма закону регламентує правовідносини відносно третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Крім того, згідно ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2020 року, про накладення арешту на майно: автомобіль марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та предмет, схожий на пістолет Макарова без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4