печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

представника власника майна ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002080, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 174 КПК України із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 08.01.2020 на майно, ОСОБА_5 , а саме: трудову книжку серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , заповнена 11.03.1975; вкладиш в трудову книжку серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , заповнена 10.07.1987.

Обґрунтовуючи клопотання, зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки вилучене майно не має відношення до кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді не надано дозвіл на відшукання та вилучення належного ОСОБА_5 майна, у зв`язку з чим воно набуло статус тимчасово вилученого. При накладенні арешту строки на звернення з клопотанням про арешт майна поновлено не було. ОСОБА_5 не має жодного статусу в провадженні та вимоги досудового розслідування не виправдовують обмеження його у власності.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав повністю, посилаючись на викладені в ньому обставини. Вказав, що під час проведення обшуку за місцем мешкання доньки ОСОБА_5 було вилучене належне останньому майно. Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за фактом виготовлення, придбання, перевезення, пересилання, зберігання з метою збуту, збуту завідомо фальсифікованих лікарських засобів, а тому вилучені документи не мають ніякого доказового значення для слідства. ОСОБА_5 не є підозрюваним в кримінальному провадженні та не має будь якого іншого процесуального статусу. Крім того, на теперішній час у ОСОБА_5 виникла необхідність в оформленні пенсії, для якої також необхідно мати у наявності трудову книжку.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що арешт накладено обґрунтовано та в його застосуванні потреба не відпала. Вказав, що під час проведення обшуку було також вилучено комп`ютерну техніку, на якій виявлені проекти довідок про роботу ОСОБА_5 та печатки організацій, в тому числі радянського союзу, які могли бути використані для створення робочого стажу ОСОБА_5 , тобто підроблені. Дані обставини на теперішній час встановлюються слідством. Також в кримінальному провадженні мали бути внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України. У зв`язку в викладеним слідство має сумнів щодо оригінальності вилученої у ОСОБА_5 трудової книжки. Щодо отримання пенсії ОСОБА_5 , прокурор зазначив, що останній вже є пенсіонером, а у разі необхідності перерахунку пенсії слідчий може видати заявникові завірену копію трудової книжки.

Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, надходжу наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002080 від 23.08.2018 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321-1, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 229 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 321-1 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2, 3. ст. 321-1, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч.3 ст. 229 КК України.

16.12.2019 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 .

08.01.2020 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва накладено арешт на майно, вилучене за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на трудову книжку серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , заповнена 11.03.1975; вкладиш в трудову книжку серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , заповнена 10.07.1987.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Як визначено п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який прокурор зазначає у своєму клопотанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

З урахуванням того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002080 здійснюється з ч. 5 ст. 191, ч. 2, 3. ст. 321-1, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч.3 ст. 229, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 305 КК України, а дані щодо ймовірної підробки трудової книжки ОСОБА_5 до ЄРДР не внесено, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено можливість використання вилученого майна ОСОБА_5 трудової книжки та вкладиша до неї, як доказу у кримінальному провадженні № 0002080, а посилання прокурора на те, що арештоване майно має доказове значення, виходять за рамки предмету доказування тих фактів, що на даний час внесені до ЄРДР.

Відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.01.2020 по справі №757/32/20-к на майно, вилучене 26.12.2019 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме:

- трудову книжку серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , заповнена 11.03.1975;

- вкладиш в трудову книжку серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , заповнена 10.07.1987.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1