Справа №487/1075/20
Провадження №1-кс/487/3830/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2020 Слідчий суддя Заводського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , цивільного позивача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 про арешт майна цивільного відповідача ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000546,-

В С Т А Н О В И В:
10.06.2020 року цивільний позивач ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна цивільного відповідача.
Клопотання мотивоване тим, що в провадженні Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000546, щодо неправомірних дій ОСОБА_4 , який шляхом введення його в оману, заволодів особистим побутовим майном, яке належить членам його сім`ї, а саме безпосередньо неповнолітній доньці. 09.06.2020 ним, як представником неповнолітньої ОСОБА_5 подано до слідчого Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області цивільний позов у зазначеному кримінальному провадженні про визнання ОСОБА_5 цивільним позивачем та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а відтак набув статусу цивільного позивача.
З огляду на дане та з метою забезпечення цивільного позову, ОСОБА_3 просив накласти арешт на належне ОСОБА_4 майно, а саме: автомобіль марки Мерседес-бенц д/н НОМЕР_1 , та автомобіль марки Рено-Канго д/н НОМЕР_2 .
В судовому засіданні цивільний позивач клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Інші учасники провадження не з`явились, причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.
Заслухавши ОСОБА_3 , вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення перетворення, відчуження.
Метою арешту майна відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, серед іншого, є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 6 статті 170 КПК України також передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до ч.ч .1,3 ст. 171 КПК України з клопотанням ям про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову цивільний позивач. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000546, щодо неправомірних дій ОСОБА_4 .
Потерпілий ОСОБА_3 , як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 подав до Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні.
Разом з тим, у вказаному кримінальному провадженні слідчим та прокурором, до теперішнього часу, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого злочину, а тому відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 має таке відношення до даного кримінального провадження, яке б надавало підстави для накладення арешту на його майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Відсутність процесуального статусу підозрюваного у будь - якої особи позбавляє слідчого суддю можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення цивільного позову.
Хоча у вказаному кримінальному провадженні одним з учасників правовідносин є потерпілим та цивільним позивачем, разом з тим, правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_4 не має, оскільки жодній особі у вказаному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.
Тобто, арешт майна допускається, якщо буде доведено обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, та те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь вручання у права власника майна, щодо якого ставиться питання про арешт належного йому майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення і що в такий спосіб може бути виконане завдання, для виконання якого особа звертається з клопотанням.
При вирішенні питання про арешт майна, окрім правової підстави слідчий суддя враховує: наявність обгрунтованної підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у даному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено); розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання цивільного позивача та накладення арешту на належне ОСОБА_4 майно.
Керуючись ст. ст. 170 - 175, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_3 про арешт майна цивільного відповідача ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000546 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1