Справа № 380/495/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/334/2020 Головуючий у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йомупокарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов?язання, поклавши на нього обов?язки: не відлучатися із с. Дібрівка Тетіївського району Київської області без дозволу Тетіївського районного суду і повідомляти суд про зміну місця проживання.

Постановлено стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків 4707 (чотири тисячі сімсот сім) гривень 88 копійок, моральної шкоди 10 000 гривень, а всього 14 707, 88 (чотирнадцять тисяч сімсот сім) гривень 88 копійок. В іншій частині цивільного позову відмовлено.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.
ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 10 січня 2018 року близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи в будинку ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів, з мотивів помсти та з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , умисно наніс останньому один удар металевим прутом по правій нозі, чим спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження у вигляді відкритого відламкового перелому нижньої третини правої великогомілкової кістки.
Згідно з висновком судово-медичного експерта № 13 від 12 лютого 2018 року потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритого відламкового перелому нижньої третини правої великогомілкової кістки. Описані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок Тетіївського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року скасувати та закрити кримінальне провадження. Також просить, провести в ході судового розгляду справи дослідження доказів.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в ході судового розгляду справи вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину не знайшла свого підтвердження поза розумним сумнівом. Так, суд першої інстанції в своєму вироку не мотивував, чому він не прийняв до уваги докази, які спростовують вину ОСОБА_7 , зокрема:
- покази свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з приводу того, що в будинку ОСОБА_9 . ОСОБА_11 була в чоловічих чоботах;
- покази понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та дані протоколу ОМП від 11 січня 2018 року з яких вбачається, що огляд місця події, зокрема вилучення речового доказу чобіт, проведено з грубим порушенням вимог КПК України, що тягне за собою недопустимість як самого протоколу так і висновку судово-імунологічної експертизи № 21 від 31 січня 2018 року;
- протокол огляду місця події від 11 січня 2018 року домоволодіння ОСОБА_7 з якого вбачається, що в будинку останнього не виявлено та не вилучено ліхтарик, за допомогою якого вчинено злочин, зокрема засліплено потерпілого;
- покази самого ОСОБА_7 в яких він вказав, що в вечір події був дома та нікуди не виходив, взагалі не має ліхтарика, а ввечері події в його чоботах ходила дружина;
- той факт, що потерпілий ОСОБА_9 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та в ході допиту давав доволі сумнівні покази, за якими ознаками він впізнав ОСОБА_7 . При цьому, свою позицію суд першої інстанції фактично обґрунтовує показами потерпілого.
Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції без належних доказів задоволено позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди на лікування, оскільки потерпілим ОСОБА_9 не надано жодного доказу, що саме дані ліки йому призначали в лікарні.
В запереченнях прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_14 просить апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тетіївського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року без зміни.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_9 , котрі заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про те, що в ході судового розгляду справи вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину не знайшла свого підтвердження поза розумним сумнівом є безпідставними.
Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, його вина, на переконання апеляційного суду, підтверджується сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду з урахуванням їх достатності та взаємозв?язку для ухвалення вироку.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується, зокрема:
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 котрий як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді показав, що 10 січня 2018 року до нього додому прийшла ОСОБА_15 , дала йому 200 гривень, щоб він купив ковбаси, дві пляшки горілки та пива. Коли він повернувся додому із магазину, там вже була ОСОБА_16 , пізніше прийшов син ОСОБА_17 із дружиною ОСОБА_18 та його колишня дружина ОСОБА_19 . Вони всі разом вечеряли. Коли закінчилось спиртне, то ОСОБА_20 та ОСОБА_21 знову пішли в магазин по горілку, а він з сином ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 залишилися вдома. Після чергового вживання спиртного, близько 22 години всі розійшлися, а ОСОБА_15 попросилася в нього переночувати, оскільки вона не хотіла йти додому, бо чоловік буде її бити. Він роздягнув її і вони разом лягти спати. Вночі в кімнаті, в якій було вимкнене освітлення, скрипнули двері і до кімнати зайшов ОСОБА_7 , якого він впізнав по голосу, оскільки той сказав, що його дружина ОСОБА_15 в будинку, а потім і побачив його, оскільки він світив на нього та дружину ліхтариком, після чого вдарив його по нозі металевим прутом, коли він стояв на ліжку, також цим же металевим прутом він бив ОСОБА_15 і говорив, щоб вона йшла із ним додому, але остання перебувала в стані сильного алкогольного сп?яніння, тому додому вона йти не могла і залишилася в нього. Після його побиття ОСОБА_7 , він увімкнув у кімнаті освітлення, викликав швидку допомогу та побачив металевого прута біля тумбочки, якого, як він вважає, приніс із собою ОСОБА_7 . Вказав, що в день події ОСОБА_15 була взута в чорні жіночі чобітки до колін та одягнута у фіолетову куртку. Тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_7 з мотивів помсти за те, що його дружина ОСОБА_15 неодноразово залишалася у нього ночувати і останній йому погрожував, що в разі продовження цих стосунків, він йому «переб?є ноги». Вважає, що ніхто інший, крім ОСОБА_7 , не мав мотиву на вчинення даного злочину проти нього;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , котра в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила суду, що обвинувачений це її чоловік. В своїх показаннях зазначила, що 10 січня 2018 року вона вдома вживала спиртне, потім під подушкою, не питаючись дозволу у чоловіка, взяла гроші та близько 17-18 години пішла до ОСОБА_22 , щоб разом вживати спиртне, а потім пішла до потерпілого ОСОБА_9 , куди прийшли ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_20 , де вони всі разом вживали спиртне. Далі вона сп?яніла та не пам?ятає події які відбувалися. Вранці вона прокинулася побита, роздягнена у ліжку з ОСОБА_9 . Зі слів ОСОБА_9 її нібито побив чоловік ОСОБА_7 . Потім до будинку потерпілого прийшов сусід ОСОБА_10 , який допоміг їй одягнутися та завів додому. Вказала, що раніше вона декілька разів дійсно приходила додому до ОСОБА_9 , але ночувати не залишалася, через що сварилася із своїм чоловіком. Після події, яка мала місце 10 січня 2018 року вона звернулася із заявою в поліцію про притягнення її чоловіка до відповідальності за нанесення їй тілесних ушкоджень, але потім забрала її, тому що не пам?ятає хто її побив. Зазначила, що коли вона йшла до ОСОБА_9 , то була взута в чоловікові чоботи «Аляска», оскільки свого зимового взуття у неї не було;
- показаннями свідка ОСОБА_24 котра в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що проживає по сусідству із ОСОБА_9 , а також знає обвинуваченого ОСОБА_7 . Вказала, що вона жодного разу ОСОБА_15 в ОСОБА_9 вдома не бачила, але люди говорили, що вона декілька днів у нього жила;
- показаннями свідка ОСОБА_25 , котра в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що вона являється невісткою ОСОБА_9 10 січня 2018 року вона з чоловіком ОСОБА_17 пішли до ОСОБА_9 , де також були ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 і ОСОБА_19 . Всі разом вечеряли та вживали спиртне. Потім вона із ОСОБА_26 ходили в магазин по спиртне та продукти. Дрозд ОСОБА_17 наполягав на тому, щоб ОСОБА_15 йшла додому, щоб не було сварок як раніше, коли ОСОБА_7 забирав її додому від ОСОБА_9 , але вона запевняла, що все буде добре і додому йти не хотіла. Зазначила, що ОСОБА_15 була взута в жіночих чобітках з каблучком. Коли вони з чоловіком ОСОБА_27 йшли додому близько 22.00-22.30 години в будинку залишалися ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , на якій синців не було. Також зазначила, що в цей же день коли вона із ОСОБА_26 йшла до будинку ОСОБА_9 то близько 19.30 години бачила ОСОБА_7 біля будинку Приймаків, який йшов у напрямку будинку потерпілого. Він був одягнений у куртку із капюшоном, взутий у чоботи та побачивши їх сховався у кущі. Наступного дня ОСОБА_9 сказав їй що його побив ОСОБА_7 , ОСОБА_15 також сказала, що її міг побити чоловік ОСОБА_7 ;
- показаннями свідка ОСОБА_28 , котрий в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 10 січня 2018 року він побачив, що до ОСОБА_9 приїхала швидка допомога і вирішив піти до нього, щоб з?ясувати що трапилося. Коли він прийшов до будинку, то побачив, що на ліжку лежить ОСОБА_9 із перебитою ногою та побита ОСОБА_15 , які обоє сказали, що їх побив ОСОБА_7 . Потім прийшов ОСОБА_10 . Біля столу на землі лежав металевий прут, під час вилучення якого, він був понятим. Під час вилучення металевого прута, працівники поліції поклали його в мішок, якого не опечатували;
- показаннями свідка ОСОБА_29 , котра в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що ОСОБА_9 це її колишній чоловік. 10 січня 2018 року вона вживала алкоголь у будинку ОСОБА_9 разом із ОСОБА_30 та сином ОСОБА_31 , ОСОБА_15 , яка на момент їхнього приходу вже була у ОСОБА_9 . Потім вона із ОСОБА_18 ходили в магазин по спиртне та продукти. Протягом вечора сварок та конфліктів між присутніми не було. ОСОБА_15 просилася залишитися ночувати у ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_7 її б?є. Вказала, що був випадок коли ОСОБА_15 жила у Дрозда близько двох тижнів та скаржилась їй на те, що чоловік її б?є. Зазначила, що в той день ОСОБА_15 була взута в жіночі чобітки. Наступного дня до неї прийшла ОСОБА_15 та повідомила їй, що через її поведінку, її побив ОСОБА_7 та перебив ОСОБА_9 ногу. Коли вона прийшла до ОСОБА_9 , той лежав на ліжку із перебинтованою ногою, біля тумбочки лежав металевий прут (арматура). Вважає, що тілесні ушкодження потерпілому спричинив ОСОБА_7 , оскільки люди в селі й раніше говорили, що ОСОБА_7 погрожував перебити ОСОБА_9 ноги;
- показаннями свідка ОСОБА_32 , котрий в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що він являється сином потерпілого ОСОБА_9 . Вказав, що ОСОБА_7 його попереджав про те, що якщо його дружина буде ночувати у його батька ОСОБА_9 , то він переб?є йому ноги. Ці погрози він передав батькові, але той не відреагував. 10 січня 2018 року коли він йшов додому, то побачив близько 20 години ОСОБА_7 , який був одягнений у куртку, проте він до нього не привітався та пробіг повз нього, сховавши обличчя. Він також разом із ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , батьком та ОСОБА_15 вечеряли в будинку ОСОБА_33 . Мазурок ОСОБА_34 сильно сп?яніла та просила щоб він дозволив їй ночувати у ОСОБА_9 , проте він забороняв, оскільки знав про неприязні стосунки, які існували між його батьком і ОСОБА_7 через ОСОБА_15 . Потім вони всі пішли додому, а ОСОБА_15 залишилася. Взута вона була в жіночі чобітки. Наступного дня йому подзвонив батько і повідомив, що ОСОБА_7 перебив йому ногу, після чого він поїхав до батька та викликав поліцію. Батько йому розповів, що коли він із ОСОБА_15 відпочивав, то прийшов ОСОБА_7 із ліхтариком та побив його і ОСОБА_35 ;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , котрий в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що він був понятим при вилученні чобіт « ОСОБА_36 » разом із ОСОБА_13 . Працівники поліції сказали їм що вилучають чоботи, поклали їх в пакет, взяли пакет і пішли, не опечатуючи його. Вони із ОСОБА_13 розписалися в протоколі про вилучення чобіт;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , котра дала суду першої інстанції аналогічні показання і з показаннями свідка ОСОБА_12 ;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , котрий в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 11 січня 2018 року в першій половині дня він зайшов до ОСОБА_7 , який сказав йому що його дружини ОСОБА_15 немає вдома, та припустив, що вона мабуть у ОСОБА_9 і попросив його піти до ОСОБА_9 щоб це з?ясувати. Коли він прийшов до ОСОБА_9 додому то побачив останнього із перев?язаною ногою, який сказав йому, що його побив арматурою (металевим прутом) ОСОБА_7 , ОСОБА_15 лежала на ліжку повністю роздягнена, він допомагав їй одягнутися, бо в неї була побита рука і тіло аж до бедра і завів її додому. Зазначив, що у ОСОБА_9 , на його думку, ворогів не було;
- показаннями свідка ОСОБА_37 , котра в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 10 січня 2018 року біля 20 години до неї додому прийшла ОСОБА_15 та попросила її піти в магазин за спиртним, але вона їй відмовила. Тоді ОСОБА_15 сказала що піде до ОСОБА_9 , бо чоловік ОСОБА_7 її б?є і вигонить. Пізніше вони зустрілися в ОСОБА_9 вдома, де з ними разом були ОСОБА_23 і ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . Вони всі разом вечеряли, ніхто не сварився і не конфліктував. Дрозд ОСОБА_17 говорив ОСОБА_15 , щоб вона йшла додому, бо її чоловік ОСОБА_7 погрожував його батьку перебити ноги якщо він буде приймати ОСОБА_15 , на що вона його запевнила, що все буде добре. Вказує, що звернула увагу на те, що ОСОБА_15 була взута в нових жіночих чобітках. Коли вони всі розходились додому, ОСОБА_15 залишилася у ОСОБА_9 . Наступного дня до неї додому прийшла ОСОБА_15 та сказала що вночі приходив ОСОБА_7 побив її та перебив ногу ОСОБА_9 . Також свідок зазначила, що їй відомо про те, що ОСОБА_15 не один раз покидала свого чоловіка і декілька днів жила у ОСОБА_9 , але ОСОБА_7 забирав її додому та бив;
- показаннями свідка ОСОБА_38 , котрий в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що він працює старшим експертом-криміналістом в Тетіївському ВП та зазначив, що особисто металевий прут не бачив, а бачив його фотокартки, відбитки пальців з іржавого предмету зняти не можливо;
- показаннями свідка ОСОБА_39 , котрий дав суду першої інстанції аналогічні показання і з показаннями свідка ОСОБА_38 ;
- показаннями свідка ОСОБА_40 , котрий в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що він працює фельдшером невідкладної допомоги, виїздив на виклик в с. Дібрівка та надавав першу медичну допомогу ОСОБА_9 , обставин даної події не пам?ятає.
Крім цього, на переконання апеляційного суду, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується також і сукупністю інших доказів, які досліджені судом, зокрема:
- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000009, який вказує, що дані до вказаного реєстру були внесені 12 січня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. (Т.1 а.с. - 237);
- рапортом від 11 січня 2018 року про те, що 11 січня 2018 року о 13 годині 56 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що ОСОБА_7 побив та зламав ногу ОСОБА_9 (Т.1 а.с.-238);
- заявою ОСОБА_9 від 11 січня 2018 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який 10 січня 2018 року наніс йому тілесні ушкодження.(Т.1 а.с.239);
- ухвалою слідчого судді Тетіївського районного суду про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов?язання. (Т.1 а.с.-247);
- даними протоколу огляду місця події від 11 січня 2018 року з фототаблицею до нього, із якого вбачається, що в будинку потерпілого ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 проведено огляд та в одній із кімнат будинку на простирадлі, виявлено сліди бурого кольору, поряд із ліжком в цій же кімнаті на підлозі виявлено бинт зі слідами бурого кольору та металевий прут, які були вилучені в ході огляду. (Т.1 а.с.- 101-102);
- даними протоколу огляду місця події від 11 січня 2018 року із якого вбачається, що в будинку ОСОБА_7 що по АДРЕСА_1 проведено огляд, в ході якого вилучено взуття фірми «Аляска» зі слідами бурого кольору, які в подальшому стали об?єктами експертних досліджень. (Т.1 а.с.-103); Аналіз зазначеного висновку з урахуванням показів потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_29 , ОСОБА_41 , ОСОБА_37 свідчить, що саме ОСОБА_7 , будучи взутим у взуття «Аляска», наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 ;
- даними висновку експерта № 21 від 31 січня 2018 року, із якого вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_9 належить до групи» О з ізогемаглютинінами анти- А і анти - В. Також на чоботі на праву ногу у зразках № № 1-3, наданому на дослідження, виявлено кров людини. При визначенні групової належності крові в зразку № 1 встановлена група О з ізогемаглютинінами анти А і анти В, а в зразках № № 2,3 виявлений тільки антиген Н. Відповідно ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_9 . На чоботі на праву ногу в зразку № 4, на чоботі на ліву ногу в зразках № № 5-7, надісланих на дослідження, кров не виявлена. (Т.1 а.с.112-113);
- даними висновку експерта № 13 від 09 лютого 2018 року, із якого вбачається, що за даними медичної документації (медичної картки стаціонарного хворого Тетіївської ЦРЛ № 172/13) тілесні ушкодження у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: відламковий перелом нижньої третини правої великогомілкової кістки, виникають від дії тупого предмета, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та могли утворитися за обставин, зазначених у постанові. (Т.1 а.с.-119-120);
- даними висновку експерта № 4 від 16 січня 2019 року із якого вбачається, що за даними медичної документації (медичної картки стаціонарного хворого Тетіївської ЦРЛ) у ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження: забій м?яких тканин голови. Забій правого ліктьового суглоба, правого плеча, правого передпліччя , правої сідниці, гематома правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, виникають від дії тупого предмета та могли виникнути від нанесення ударів іншою людиною або за допомогою тупого предмета. За даними історії хвороби, тілесні ушкодження утворилися 10.01.2018 року. Кількість травматичних дій не менше шести. Виникнення даних тілесних ушкоджень шляхом самоспричинення, а також внаслідок падіння з прискоренням на плоску поверхню з положення стоячи 11 січня 2018 року малоймовірне. ОСОБА_11 лікарю травматологу вказала, що травму отримала 11 січня 2018 року, оскільки була побита чоловіком. Вважає себе хворою з 10 січня 2018 року коли отримала травму металевою трубою. (Т.1 а.с.-107-109);
- даними протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп?яніння від 11 січня 2018 року із якого встановлено, що ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп?яніння та вказав що останнє вживання ним алкоголю мало місце 11 січня 2018 року. (Т.1 а.с.-105-106);
- даними відмови від медичних послуг від 10 січня 2018 року, із яких вбачається, що пацієнт ОСОБА_9 відмовився від запропонованих лікарем ОСОБА_42 медичних послуг . (Т.1 а.с.-117);
- карткою виїзду екстреної медичної допомоги № 22 від 10 січня 2018 року до хворого ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 , якому встановлено попередній діагноз: забійна рана правої гомілки. (Т.1 а.с.-118);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06 березня 2018 року, із якого вбачається, яким чином ОСОБА_7 наносив удари потерпілому . (Т.1 а.с.-121-122);
- протоколом отримання біологічних зразків крові у ОСОБА_9 (Т.1 а.с.-243).
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, відповідно до ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши надані стороною обвинувачення докази, прийшов до правильного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а тому, доводи сторони захисту про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину не знайшла свого підтвердження поза розумним сумнівом є безпідставними та такими, що розцінюються колегією суддів як намагання уникнути покарання за вчинений злочин, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена сукупністю вищевказаних доказів.
Суд першої інстанції кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент вчинення, з чим повністю погоджується і колегія суддів.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_7 дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону, врахувавши при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, котрий раніше не судимий, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його відношення до вчиненого, думку потерпілого щодо покарання, а також відсутність обставин, що пом?якшують і обтяжують покарання.
На переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. При цьому підстав для призначення ОСОБА_7 покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів не вбачає.
Разом з тим, правильно визначивши вид та розмір покарання, суд першої інстанції залишив поза увагою обставини, які давали йому підстави для вирішення питання щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Так, відповідно до ст. 75 КК України встановлено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 злочин вчинив вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має виключно позитивні характеристики за місцем роботи та проживання. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на обставини, безпосередньо пов`язані з вчиненням злочину, зокрема, що виниклий конфлікт фактично спровокував сам потерпілий, а також на посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий протягом двох років після вчинення інкримінованого злочину будь-яких правопорушень не вчиняв, що свідчить про його стійке бажання стати на шлях виправлення.
Наведені вище обставини, на думку колегії суддів, дають підстави зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування призначеного йому судом першої інстанції покарання, та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги перераховані вище обставини, які могли істотно вплинути на його висновки та не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який в даному випадку підлягав застосуванню, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції необхідно змінити на підставі п.п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, частково задоволивши апеляційну скаргу сторони захисту.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.
Вирок Тетіївського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в частині призначеного покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

1.__________________ 2. __________________ 3. __________________