Справа 522/762/17
Провадження № 1-кп/522/177/20
У Х В А Л А
в порядку ст. 331 КПК України
21 травня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі питання про доцільність продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0008976 від 27.11.2016 року обвинувачених:
ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Барановичи, республіки Білорусь, громадянка Білорусії, з незакінченою середньою освітою, не працює, незаміжня, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше судима,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Журавлинка, Голованівського району, Одеської області, громадянин України, неодружений, з незакінченою середньою освітою, не працює, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше не судимий,
- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_5 ,
захисник - ОСОБА_6 ,
обвинувачені - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження стосовно обвинуваених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 187 КК України.
Суд з власної ініціативи ставить на розгляд питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченим з тих підстав, що закінчується строк застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .
Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою, оскільки у обвинувачених не зменшилися ризики передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують подальше утримання обвинувачених під вартою.
Захисник заперечила проти продовження строку тримання під вартою.
Обвинувачені підтримали думку захисника.
Суд, заслухавши думку сторін дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді утримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Суд зобов`язаний до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, відповідальність за який передбачена виключно у виді позбавлення волі строком до 10 років.
Обвинувачений ОСОБА_4 стійких соціальних зв`язків не має, місця реєстрації чи проживання теж немає, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що на думку суду свідчить про реальність ризику передбаченого п.1.ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім цього, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_4 немає легальних джерел доходів, обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти власності і здоров`я особи, ніяких дій направлених на законний спосіб отримання доходів останній не вчинив, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.5. ч.1. ст. 177 КПК України.
Також суд бере до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме відсутність стійких соціальних зв`язків, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, вагомість доказів на підтвердження вини останнього, та репутацію обвинуваченого.
З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, відповідальність за який передбачена виключно у виді позбавлення волі строком до 10 років.
Обвинувачена ОСОБА_3 стійких соціальних зв`язків не має, місця реєстрації чи проживання теж немає, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що на думку суду свідчить про реальність ризику передбаченого п.1.ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім цього, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_3 немає легальних джерел доходів, обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти власності і здоров`я особи, ніяких дій направлених на законний спосіб отримання доходів не вчинила, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.5. ч.1. ст. 177 КПК України.
Також суд бере до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме відсутність стійких соціальних зв`язків, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій, вагомість доказів на підтвердження вини останньої, наявність судимостей та репутацію обвинуваченої.
З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим суд також враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинувачених може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.
При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Враховуючи передбачені ст.177 КПК України вимоги процесуального законодавства, які визначають мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд дотримуючись положення 331 КПК України, приходить до висновку про те, що строк дії обраного обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 371, 372, 392 КПК України, -
у х в а л и в:
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ,продовжити на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою обчислюється з 21.05.2020 року та закінчує свою дію 19.07.2020 року.
Копію ухвали направити начальникові ДУ "ОУВП (№21)" Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮ України - для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя:
21.05.2020