Справа №487/1349/20
Провадження №1-кс/487/1644/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві у кримінального провадження №0000625 про відмову у визнанні потерпілим,-
ВСТАНОВИВ:
04.03.2020 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві у кримінального провадження №0000625 про відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, перебуває кримінальне провадження №0000625, внесене до ЄРДР 05.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.294 КК України.

19.02.2020 було отримано постанову слідчого від про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, оскільки останнього вже визнано потерпілим за фактом загибелі його батька в іншому кримінальному провадженні та заява про визнання особи потерпілим має бути подана саме цією особою.

Таке рішення слідчого, скаржник вважає необґрунтованим, у зв`язку з чим звернувся до слідчого судді із зазначеною скаргою.

Скаржник до судового засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за своєї відсутності, вимоги підтримала.

Слідчий до судового засідання не з`явився, що відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, оглянувши кримінального провадження №0000625, прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Другим СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, перебуває кримінальне провадження №0000625, внесене до ЄРДР 05.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.294 КК України.

17.12.2019 р. адвокат ОСОБА_3 звернулась до слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, з клопотанням про визнання ОСОБА_4 потерпілим, залучення ОСОБА_4 в якості законного представника потерпілого, здійснення окремих процесуальних та слідчих дій.

Постановою слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 від 20.12.2020 р. у задоволенні зазначеного вище клопотання відмовлено з посиланням на те, що ОСОБА_4 вже визнано потерпілим за фактом загибелі його батька в іншому кримінальному провадженні та заява про визнання особи потерпілим має бути подана саме цією особою.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст. 303 цього Кодексу можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

В судовому засіданні встановлено, що постанову слідчого від 20.12.2020 р. скаржник отримала 19.02.2020 р.

Відтак, слідчий суддя дійшла переконання про необхідність поновити скаржнику процесуальний строк на звернення до суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні особою, якій було відмовлено у визнанні потерпілою, можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. При цьому права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №330 від 05.08.2016 р. 05.02.2014 р. ОСОБА_4 разом із батьком був пес посереднім свідком подій, що сталися на Куликовому полі, під час яких батько загинув. Після даних подій психічний стан ОСОБА_4 погіршився.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 28.09.2016 р. ОСОБА_4 визнано недієздатним та призначено опікуна ОСОБА_4 .

Згідно з ч.1 ст.59 КПК України, якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник.

Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 20.122.2020 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що окрім посилання на положення ст. 55 КПК України, слідчим зроблено помилковий висновок про неможливість визнання особи потерпілим в даному кримінальному провадженні у зв`язку з наданням йому аналогічного процесуального статусу в іншому кримінальному провадженні. Крім того, посилання слідчого на те, що подавати заяву про визнання його потерпілим має саме ОСОБА_4 , є хибним, оскільки дана особа є недієздатною.

В свою чергу, викладені у скарзі адвоката ОСОБА_3 фактичні обставини справи дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 55, 56, 303-304, 307, 309, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві у кримінального провадження №0000625 про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 20.12.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000625.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_6