Справа № 384/780/19
Провадження № 1-кп/386/41/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2020 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/386/41/20, зареєстрованому в ЄРДР за №0000349 від 01.12.2017 року відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця р. Молдова, м. Чадир-Лунга, гагауз, громадянина р. Молдови, не одруженого, освіта повна загальна середня, стан здоров`я задовільний, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та угоду про примирення від 29.11.2019 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :
До Голованівського районного суду Кіровоградської області із Кропивницького апеляційного суду в порядку ст.34 КПК України надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000349 від 01.12.2017 року, разом з угодою про примирення, укладеною 29.11.2019 року між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_7 , відповідно до якої сторонами кримінального провадження визнано наступне обвинувачення:

ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), при таких обставинах:

30.11.2017 року близько 19 годин 00 хвилин , ОСОБА_4 разом з громадянами Молдови ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автомобілі марки «Мегsеdеs Е270» з реєстраційним номером республіки Болгарія НОМЕР_1 , яким керував на підставі довіреності на право розпорядження автомобілем, виданої 15.05.2017 року, проїжджали через смт. Вільшанка Кіровоградської області та рухалися на вказаному автомобілі по вулиці Центральна в смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, де зупинили автомобіль біля магазину «Файно маркет».

Коли ОСОБА_8 та ОСОБА_10 пішли до магазину, ОСОБА_4 помітив вантажний автомобіль марки «Iveco Stralis», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 18.07.2012 року Вільшанським ВРЕВ УДАІ МВС України в Кіровоградській області, належить ОСОБА_6 , який був припаркований біля багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: смт. Вільшанка вул. Центральна, 1 Вільшанського району Кіровоградської області. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом вчинення крадіжки дизельного пального з паливного баку вказаного автомобіля.

Дочекавшись ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повідомив останнім про неіснуючу подію щодо купівлі дизельного пального, під`їхав до вантажного автомобіля марки «Iveco Stralis», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , взяв з багажника автомобіля, на якому вони рухалися, пластикову каністру та гумовий шланг.

В подальшому, підійшовши до вантажного автомобіля «Iveco Stralis», який знаходився в дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , 30.01.2017 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх намірів, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на крадіжку майна, впевнившись в тому, що його дій ніхто не бачить, в присутності ОСОБА_8 , який не усвідомлював протиправний характер дій ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу з паливного баку, за допомогою гумової шланги почав зливати у принесену з собою каністру дизельне пальне та почергово, а всього 200 літрів переносити до автомобіля ««Мегsеdеs Е270» для його заправлення.

Проте, свій злочин не довів до кінця по причинам, які не залежали від його волі, оскільки був викритий ОСОБА_12 , однак потерпілому ОСОБА_6 завдав збитків, згідно висновку експерта № 166 від 08.05.2018 року на загальну суму 5154 гривні.

Згідно вказаної угоди про примирення від 29.11.2019 року ОСОБА_11 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_6 від висунення вимог та претензій матеріального характеру до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження відмовився у зв`язку з тим, що завдані збитки відшкодовані у повному обсязі.

Сторони кримінального провадження погодились на призначення підозрюваному покарання по ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 гривень .

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, тобто у незакінченому замасі на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), визнав повністю та пояснив, що дійсно 30.11.2017 року в АДРЕСА_2 намагався вчинити крадіжку дизельного пального з паливного баку автомобіля ОСОБА_6 . У скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_6 до нього претензій матеріального характеру до не має. Між ними укладено угоду про примирення.
Він розуміє, що має право на судовий розгляд в повному обсязі, йому відомі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид та міру передбаченого угодою покарання .
Угоду з потерпілим про примирення він укладав добровільно, просить її затвердити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 в підготовчому засіданні зазначив, що угода між підозрюваним ОСОБА_4 з потерпілим ОСОБА_6 про примирення була укладена добровільно, підписана за в його участю, просив її затвердити.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що претензій до ОСОБА_4 не має, погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого, з передбаченою угодою мірою покарання. Матеріальні збитки йому відшкодовано в повному обсязі. Угоду про примирення вони уклали добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди зрозумілі, просить угоду затвердити.
Прокурор клопотання про затвердження угоди про примирення підтримав, вважає, що угода відповідає вимогам закону, тому її необхідно затвердити, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене угодою покарання за ч..3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 гривень .

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, потерпілого ОСОБА_6 , прокурора, дослідивши обвинувальний акт, угоду про примирення, матеріали додані до обвинувального акту та угоди про примирення дійшов до висновку, що угода підлягає затвердженню виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ст. 468, ч. 3, ч. 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Укладення угоди про примирення може ініціюватись в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Як вбачається з наданих суду матеріалів ОСОБА_4 було повідомлено про підозру 29.11.2019 року. Угода про примирення укладена 29.11.2019 року, тобто після повідомлення про підозру.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковано, як кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Кримінальне провадження свідчить про наявність обставин та фактичних підстав для визнання винуватості .

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, угода про примирення за своїм змістом відповідає вимогам ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, ст. 473 КПК України та ч.3 ст. 15 , ч.1 ст. 185 КК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд не має сумнівів в тому, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені п. 5 ст. 474 КПК України, тобто він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи , які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди , передбачені ст. 473 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді,умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не порушують законних прав та інтересів сторін .
Міра покарання, узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам та загальним засадам призначення покарання, передбачена санкцією ч..3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання .
Враховуючи викладене, суд вважає, що угоду про примирення, укладену між потерпілим та підозрюваним необхідно затвердити, обвинуваченого визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 , ч.1 ст. 185 КК України, так як вина його доведена повністю і його дії суд кваліфікує по ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженнеі не заявлено, процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, обвинуваченому не обирався.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100,124,174,314,373,374,468,469,471,473,475 КПК України, суд
У ХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 29.11.2019 року між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №1-кп/386/41/20, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000349 від 01.12.2017 за ч.3 ст. 15 , ч.1 ст. 185 КК України.
На підставі затвердженої сторонами кримінального провадження угоди про примирення ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 , ч.1 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_4 , узгоджене між потерпілим та підозрюваним в угоді про примирення від 29.11.2019 року, покарання по ч.3 ст. 15 , ч.1 ст. 185 КК у виді штрафу, в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Арешт накладений 04.12.2017 року ухвалою слідчого судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області на майно у даному кримінальному провадженні, а саме на вилучений 30.11.2017 року автомобіль марки «Мегsеdеs Е270» синього кольору з реєстраційним номерним знаком республіки Болгарія НОМЕР_4 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , виданого міністерством внутрішніх справ республіки Болгарія є ОСОБА_13 та який відповідно до доручення на право розпорядження автомобілем, виданого 15.05.2017 року перебуває в користуванні ОСОБА_14 скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

1.Автомобіль марки «Мегsеdеs Е270» синього кольору з реєстраційним номерним знаком республіки Болгарія НОМЕР_4 , власником якого є відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , виданого міністерством внутрішніх справ республіки Болгарія ОСОБА_13 та відповідно до доручення на право розпорядження автомобілем, виданого 15.05.2017 року користувачем якого є ОСОБА_14 , що перебуває на зберіганні на території Вільшанського ВП, Голованівського ВП ГУНП повернути ОСОБА_4 .
2. Три липкі стрічки зі слідами рук, пластикову каністру з характерним запахом дизельного палива та кепку сіро-чорного кольору, які поміщені на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Вільшанського ВП, Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Учаснику судового провадження, який не був присутній в залі судового засідання, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1