Справа № 344/7673/20
Провадження № 1-кс/344/2883/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000503 від 17.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000503 від 17.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.06.2020 приблизно о 09 годині 10 хвилин, у світлу пору доби, суху погоду, водій ОСОБА_6 , керуючи малотонажним фургоном марки RENAULT Master, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався прямою ділянкою автодороги Р-24 Татарів Кам`янець-Подільський, км. 97+120м, що по вул. Центральній у с. Стопчатів Косівського району Івано-Франківської області, у напрямку м. Кам`янець-Подільський. Проїзна частина дороги у даному місці має по одній смузі для руху у кожному напрямку. По напрямку руху водія ОСОБА_6 знаходиться нерегульований пішохідний перехід, який позначений дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра». У цей час попереду фургона марки RENAULT Master в попутному напрямку рухався легковий автомобіль марки ВАЗ-2103, під керуванням водія ОСОБА_7 , а в зустрічному напрямку мотоциклом марки FORTE FT250GY-CBA, без реєстраційного номера, рухався неповнолітній водій ОСОБА_8 .

При наближенні до автомобіля ВАЗ-2103, що рухався у попутному напрямку, водій ОСОБА_6 не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та те, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів, ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом, виїхав на зустрічну смугу руху, щоб здійснити обгін автомобіля ВАЗ-2103, де допустив зіткнення із мотоциклом FORTE FT250GY-CBA, під керуванням ОСОБА_8 .

При цьому ОСОБА_6 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме наступні пункти: 1.2.; 1.5.; 2.3. б), д); 10.1.; 12.1.; 14.2. в); 14.6. в).

У результаті порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої водій мотоцикла FORTE FT250GY-CBA ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер у автомобілі швидкої медичної допомоги по дорозі у лікувальний заклад.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з неповною вищою освітою, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, не працюючий, раніше не судимий.

ОСОБА_6 затриманий 17.06.2020 о 16 год. 45 хв. у порядку ст. 208 КПК України, що є фактичним часом його затримання.

18.06.2020 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4

ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює, що в разі доведення його вини в суді, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі; незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів, так як досудове розслідування триває та з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний може чинити тиск на них; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може не з`являтися на виклики до слідчого, прокурора чи суду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та його захисників, які, вказавши на безпідставність наведених у клопотанні ризиків, заперечили з приводу задоволення клопотання і просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисником ОСОБА_5 подано письмове клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Клопотання обґрунтовано тим, що стороною обвинувачення належним чином не підтверджено наявність вказаних у клопотанні слідчого від 18.06.2020р. прокурора ризиків згідно ст. 177 КГІК України. В той же час характеризуючі особу ОСОБА_9 дані, переконливо свідчать про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу - особистого зобов`язання, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого протягом всього досудового розслідування. Просить врахувати, що підозрюваний щиро розкаюється у вчиненому, співпрацює зі слідством та має намір відшкодувати потерпілим матеріальну та моральну шкоду; по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та перед пенсійного віку батьків.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім цього, прокурором частково доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що він може чинити тиск на свідків та потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Однак прокурором всупереч ч. 1 ст. 183 КПК України не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисники вказали, що підозрюваний в стані алкогольного сп`яніння не перебував, надав невідкладну допомогу потерпілому, з місця вчинення злочину не скривався, має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають неповнолітні діти. А тому, слідчий суддя приходить до переконання, що цілодобовий домашній арешт забезпечить запобігання ризикам, вказаним прокурором.

Вирішуючи дане клопотання, враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 зазначеного злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, наявність постійного місця проживання.

Таким чином, характеризуючі особу ОСОБА_9 дані, які переконливо свідчать про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого протягом всього досудового розслідування. Такий висновок відповідає рішенню ЄСПЛ у справі «Корнійчук проти України» від 30 січня 2018 року: «Презумпція завжди діє на користь звільнення. Національні органи судової влади повинні, з дотриманням принципу презумпції невинуватості, дослідити всі факти, що свідчать на користь чи проти існування згаданої вимоги про громадський порядок або виправдовують відступ від норми статті 5, та мають навести їх у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення. По суті, саме на підставі причин, наведених у цих рішеннях, та встановлених фактів, зазначених заявником у своїх скаргах. Суд мас дійти висновку про наявність або відсутність порушення пункту 3 статті 5. Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними». Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано».

Виправдання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може обґрунтовуватись іншими, непередбаченими діючим законодавством підставами. Так, у рішення у справі «Луценко проти України» від 03 липня 2012 року ЄСПЛ ухвалив: « Інші підстави для взяття заявника під варту, а саме відмова від надання показань та визнання своєї вини, за своїм характером суперечать такому важливому елементу концепції справедливого суду як право не свідчити проти себе та презумпції невинуватості. В контексті вибору, чи застосовувати запобіжний захід у вигляді взяття під варту, чи ні. наведення таких підстав видається таким, що викликає особливе занепокоєння, оскільки вони вказують на те. що особу може бути піддано покаранню за користування своїми основними правами на справедливий суд. Суд також стурбований тим фактом, що національні суди погодились з такими підставами під час прийняття постанови про обрання заявнику запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та залишення її без змін».

Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слідчого слід задовольнити частково та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Частиною 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 , -задовольнити частково.

В задоволені клопотання адвоката ОСОБА_5 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 60 діб, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з свідками та експертами в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді діє до 15 серпня 2020 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено та підписано 19 червня 2020 року.