Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 283/2314/19
Провадження № 1-кп/935/132/20
У Х В А Л А
Іменем України
07 липня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2019 за №0000492, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Микуличі Бородянського району Київської області, який проживає в АДРЕСА_1 , який утримується в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, яке обґрунтовано тим, що строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 12.07.2020, однак ризики, які були підставою для обрання та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати. Зокрема, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад 10 років, досудовим розслідуванням зібрано достатні докази вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення. Характер, спосіб та зухвалість вчиненого злочину свідчить про особливу суспільну небезпеку обвинуваченого. ОСОБА_4 раніше судимий, 10.04.2018 звільнився з місць позбавлення волі умовно достроково, на шлях виправлення не став, у період строку невідбутого покарання вчинив новий умисний злочин. Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.

Потерпіла, законний представник потерпілої у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, захисник вважає, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обвинувачений має постійне місце проживання, позитивно характеризується, впливати на потерпілу та свідків не зможе,оскільки вони вже допитані у судовому засіданні.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи неможливість до спливу строку обраного раніше обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Разом з тим, з урахуванням того, що суддя колегії суддів ОСОБА_6 станом на 07.07.2020 перебуває у відпустці, тому розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 відповідно до вимог пункту 205 розділу XI Перехідних положень КПК України, здійснюється головуючим суддею ОСОБА_1 , оскільки справа розглядається колегіально.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що підстави та ризики, які стали наслідком обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не усунені, продовжують існувати.

При вирішенні клопотання враховується позиція Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011. Зокрема в п. 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, який є особливо тяжким злочином, згідно вимог ст. 12 КК України.

Докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися від суду та незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на потерпілу, яка є неповнолітньою, та законного представника потерпілої у цьому кримінальному провадженні.

Наявність ризику можливості переховування обвинуваченого від суду є цілком ймовірний з огляду на тяжкість можливого покарання у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду.

Також існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , оскільки будучи раніше судимим, він обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Тому, враховуючи продовження існування ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особу обвинуваченого, ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, та який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 176-178, 183, 331, 372, п. 205 розділу XI Перехідних положень КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк тридцять днів.

Строк дії ухвали визначити по 05 серпня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом семи дні з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1