Дата документу 04.06.2020 Справа № 335/6670/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1129/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/6670/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 травня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Алчевськ Луганської області, яка утримується під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, до 05.07.2020 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачена просила ухвалу скасувати та змінити щодо неї запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Свої вимоги мотивувала тим, що судовий розгляд триває вже 3 роки, після об`єднання кримінальних проваджень минув вже рік та прокурор за цей час не надав жодного доказу її винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК, не забезпечив явку потерпілого та свідків, чим затягується розгляд справи. Клопотання було заявлено прокурором усно, що не відповідає вимогам ст.184 КПК, при цьому також не були виконані вимоги закону щодо вручення копії клопотання про продовження строку тримання під вартою за три години до початку судового засідання. Крім того, було порушено принцип презумпції невинуватості, оскільки як прокурор так і суд висловили думку про її винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів. Ризики, на які посилався прокурор, нічим не доведені. При прийнятті рішення суд не врахував, що її матір та вітчим у разі зміни щодо неї запобіжного заходу, не заперечують проти її проживання у їх квартирі та будуть її забезпечувати.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинувачену та її захисника, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК.

Під час судового розгляду даного провадження прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченої, виходив з того, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та не відпали, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , правильно встановив, що ризики, які стали підставою для застосування до обвинуваченої даного запобіжного заходу, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої.

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. У даній справі ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину. За злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК, законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі. Наразі триває розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченої.

Крім того, судом було встановлено, що ухвалою слідчого судді до ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за ч.2 ст.185 КК було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави. В подальшому ОСОБА_7 була звільнена з-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК, інкримінується ОСОБА_7 під час її перебування на заставі у іншому кримінальному провадженні.

Зазначені вище обставини, на переконання колегії суддів, безумовно доводять існування встановлених у даному провадженні ризиків. А тому колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги обвинуваченої в цій частині.

З`ясувавши та оцінивши в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що лише подальше тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою зможе дієво запобігти ризикам, встановленим у цій справі.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

Та обставина, що мати обвинуваченої та її вітчим не заперечують проти проживання за їх адресою ОСОБА_7 , не є безумовною підставою для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Адже сукупність встановлених у даному провадженні обставин свідчить про те, що інший (менш суворий) запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Тривалість судового розгляду, на що посилалася в апеляційній скарзі обвинувачена, не є визначальним критерієм, який впливає на визначення обвинуваченому запобіжного заходу.
Доводи обвинуваченої про порушення принципу презумпції невинуватості є безпідставними, оскільки в оскаржуваній ухвалі суд не висловлював твердження про вчинення обвинуваченою злочинів.
Та обставина, що прокурор заявив усне клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, на правильність і законність прийнятого судом рішення не впливає. Адже зі змісту ухвали вбачається, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої було фактично вирішено судом в порядку ч.3 ст.331 КПК, відповідно до якої до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відтак, колегія суддів вважає, що продовження строку тримання обвинуваченої під вартою є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 травня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4