Справа № 173/150/20
Номер провадження1-кп/173/78/2020
В И Р О К
іменем України

27 лютого 2020 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження № 0000049 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Новомиколаївка, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, не працевлаштованого, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 02 грудня 2019 року, близько 11.40 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , після спільного вживання алкогольних напоїв разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 , знаходився у стані алкогольного сп`яніння, у результаті раптово-виниклого умислу направленого на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно висказав ОСОБА_5 хибний мотив свого бажання оглянути його мобільний телефон марки «Мeizu M2S», імей № НОМЕР_1 і таким чином попросив у ОСОБА_5 дану річ. У свою чергу ОСОБА_5 , будучи впевненим у тому, що ОСОБА_4 має на меті виключно тимчасове використання його мобільного телефону у своїх цілях, не пов`язаних із відчуженням даного мобільного телефону, надав ОСОБА_4 вищевказаний мобільний телефон. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 02 грудня 2019 року близько 12.00 год., скориставшись тим, що ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, заснув, та тимчасово не міг контролювати його дії, та слідкувати за своїм майном, а ОСОБА_6 , покинув його помешкання, заховав за місцем свого мешкання мобільний телефон «Мeizu M2S», імей № НОМЕР_1 , та у послідуючому не повернув його потерпілому ОСОБА_5 тим самим умисно, із корисливих мотивів, заволодів шляхом зловживання довірою останнього мобільним телефоном марки «Мeizu M2S», імей № НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 та в подальшому розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , заподіяв ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 850 грн. (відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №236/20 від 22.01.2020).

Дії обвинуваченого, ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковано за ч.1 ст. 190 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та суду пояснив, що 02 грудня 2019 року він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпивали алкогольні напої у нього вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого, розуміючи, що ОСОБА_5 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, він попросив у нього мобільний телефон нібито для того щоб подивитись та потерпілий дав йому свій мобільний телефон. Коли ОСОБА_5 заснув, а ОСОБА_6 , покинув помешкання, він заховав вказаний мобільний телефон, який у послідуючому не повернув власнику та розпорядився на власний розсуд. У скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснив, що дійсно 02 грудня 2019 року він разом ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розпивали алкогольні напої вдома у обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого ОСОБА_4 попросив у нього мобільний телефон щоб подивитись і не повернув. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в силу ст.89 КК України не судимий, характеризується посередньо, скоєний ним злочин відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді громадських робіт, яке, на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілому судом не обговорювалось, оскільки потерпілий ніяких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не заявив, цивільний позов до суду не надав.

Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторона обвинувачення, клопотання про застосування запобіжного заходу не заявляла, обвинувачений постійно з`являвся в судові засідання, призначене покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, а тому обрання запобіжного заходу вважає недоцільним.

Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 236/20 від 22.01.2020 року в розмірі 300 гривень, згідно ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази підлягає вирішенню по правилам ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 100 (сто) годин громадських робіт.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирається.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 236/20 від 22.01.2020 року в розмірі 300 (триста) гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні мобільним телефоном марки «Мeizu M2S», імей № НОМЕР_1 , який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1