29.04.2020
Справа № 522/3800/20
Провадження 1-кс/522/4176/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 р., -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 р.

В своєму клопотанні адвокат посилається на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 р. по справі №757/8557/17-к в рамках кримінального провадження №0000273 відкритого за ч.2 ст.364-1 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках 361 фізичних осіб в АТ Імексбанк, в тому числі:

ОСОБА_4 (№152, РНОКПП НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 );

ОСОБА_5 (№329, РНОКПП НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_4 ).

На думку адвоката, арешт на грошові кошти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 накладено необґрунтовано, а ухвала винесена без достатніх правових підстав та з порушенням норм КПК України.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 від 17.10.2018 р. визначено підслідності кримінального провадження № 0000273 від 09.04.2015 р. за слідчим управлінням ГУНП в Одеській області.
Незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу (чотири роки та одинадцять місяців), жодній із фізичних осіб вкладників, рахунки яких було арештовано, про підозру у вчиненні злочину не оголошено, версія органу досудового розслідування про те, що грошові кошти на рахунках вказаних вкладників є предметом вчинення злочину, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами.
Грошові кошти на розрахункових рахунках клієнтів АТ Імексбанк не можуть бути прихованими, пошкодженими, зіпсованими, перетвореними, відчуженими або знищеними, оскільки на момент звернення слідчого з клопотанням про арешт майна вже діяла постанова Правління НБУ від 26.01.2015р. №50 Про віднесення ПАТ Імексбанк до категорії неплатоспроможних і будь-які операції з належними третім особам грошовими коштами є неможливим без участі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів, тобто накладення арешту на їх грошові кошти не відповідає завданням арешту майна, визначеним ст. 170 КПК України.

Грошові кошти, як майно, не несуть на собі жодних ознак злочину, що розслідується у кримінальному провадженні № 0000273. Дані про їх кількість, дату і обставини вкладення до банку зафіксовані в банківських документах і електронних базах даних.
Сам по собі факт проведення досудового розслідування відносно службових осіб АТ «Імексбанк» не може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження по відношенню до третіх осіб.

За результатами досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не мають статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.
Це свідчить про те, що жодних доказів їх винуватості органом досудового розслідування не здобуто, а отже відсутні і підстави для арешту належного їм майна, передбачені ст. ст. 167,170 КПК України.

Будь-яких вказівок та підтверджувальних документів щодо зв`язку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 діям, які досліджуються у даному кримінальному провадженні та мають ознаки злочину, матеріали справи не містять. Не надано також підтверджувальних документів щодо протиправності джерел набуття даних грошових коштів третіми особами.

19.01.2015 р. між ПАТ Імексбанк та ОСОБА_8 , укладено договір №490016903 від 19.01.2015 р. про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р. Виписками з особового рахунку ОСОБА_5 від 19.01.2015 р., 27.04.2015 р. підтверджується внесення грошових коштів на її депозитний рахунок № НОМЕР_4 , згідно договору №490016903 від 19.01.2015 р. про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р. Крім того, відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_5 , остання отримала відсотки по депозитному договору №490016903 від 19.01.2015 р., що свідчить про визнання АТ Імексбанк законності набуття даною особою грошових (депозитних) коштів, з яких виплачувались відсотки.

21.01.2015р. між ПАТ Імексбанк та ОСОБА_4 , укладено договір №490016908 від 21.01.2015 р. про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р. Виписками з особового рахунку ОСОБА_4 від 21.01.2015 р., 27.04.2015 р. підтверджується внесення грошових коштів на його депозитний рахунок № НОМЕР_2 , згідно договору №490016908 від 21.01.2015 р. про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р. Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_4 від 27.04.2015р., останній отримав відсотки по депозитному договору №490016908 від 21.01.2015 р., що свідчить про визнання АТ Імексбанк законності набуття даною особою грошових (депозитних) коштів, з яких виплачувались відсотки.

В даному кримінальному провадженні немає жодних доказів про причетність ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України, так як останні є лише вкладниками АТ Імексьбанк.
Враховуючи, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не є підозрюваними в кримінальному провадженні, у матеріалах клопотання відсутні достатні докази вчинення злочину за участю заявників - фізичних осіб вкладників, санкція ч.2 ст.364-1 КК України не передбачає конфіскації майна, не надано також підтверджуючих документів щодо протиправності джерел набуття даних грошових коштів, не зазначено про наслідки арешту майна для інших осіб, самі по собі грошові кошті не можуть бути речовими доказами, вбачаються підстави для скасування арешту.

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якій зазначено, що він клопотання підтримує та просить провести розгляд за його відсутності.

Прокурор, слідчий, в судові засідання призначені на 18.03.2020 р., 08.04.2020 р. та 29.04.2020 р. не з`явилися. Про час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили, матеріали кримінального провадження суду не численні запити не надали.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності заявника, прокурора та слідчого.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так згідно клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що Приморським ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000273 від 09.04.2015 за фактом зловживання службовими особами АТ «Імексбанк» своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 № 757/8557/17-к в рамках зазначеного провадження накладено арешт, на грошові кошти, що знаходяться на рахунках 361 фізичних осіб відкритих у АТ «Імексбанк», МФО 328384, за адресою: м. Одеса, пр-т. Гагаріна, 12-А, заборонивши видаткові операції та/або інше їх використання, з наданням письмової інформації про суму коштів, на які накладено арешт на час надання ухвали для виконання.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді від 14.02.2017 № 757/8557/17-к, слідчим суддею зроблено висновок, що грошові кошти, на які слідчий просив накласти арешт є предметом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно дост.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

При цьому, прокурором чи слідчим у кримінальному провадженні не було спростовано зазначених обставин, дані про які надані при даному розгляді слідчому судді, також відсутні відомості про те, що в ході досудового розслідування після арешту встановлено обставини та одержано на їх підтвердження докази достатні дані, за яких арештовані грошові кошти були одержані внаслідок кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, прокурором чи слідчим у кримінальному провадженні не доведено за яких саме обставин вчинення кримінального правопорушення, які встановлені за час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, арештовані грошові кошти мають відношення до вчинення кримінального правопорушення.

Щодо осіб, які не є підозрюваними та обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

При цьому, прокурором підтверджень того, що на теперішній час у кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт на рахунки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , останнім повідомлено про підозру або вони є особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, або до них заявлено цивільний позов з боку будь-якої юридичної або фізичної особи, суду надано не було.

На зазначені рахунки арешт був накладений 14.02.2017 р. тобто у слідства був достатній час для проведення необхідних слідчих дій з метою встановлення фактів чи обставин, які мають значення для кримінального провадження.

При цьому, тривала заборона використання майном, призводить до порушення Конституційних прав його власників.

Таким чином, слідчий суддя враховує вимоги ч. 3 ст. 132, ч. 3 ст. 174 КПК України, та виходить з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, та приходить до висновку, що володільцем грошових коштів на підставі наданих в обґрунтування клопотання документів доведено відсутність підстав для арешту грошових коштів, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , а тому вважає наявними підстави згідно ст.174 КПК України для його скасування.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 р. задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 14.02.2017 р. у провадженні №757/8557/17-к в частині грошових коштів, що знаходяться на рахунках фізичних осіб в АТ «Імексбанк», а саме:
ОСОБА_4 (№152, РНОКПП НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 );

ОСОБА_5 (№329, РНОКПП НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_4 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: