Справа № 946/284/20
Провадження № 1-кс/946/150/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

У своєму клопотанні, слідчий вказує, що у провадженні СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002557 від 21.12.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 26.12.2019 близько о 17:00 годині, більш точно час не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на вулиці Дунайська біля будинку № 135 в м. Ізмаїлі Одеської області, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном, підійшов до малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відкрито заволодів майном потерпілого, а саме мобільним телефоном марки «Meuzu M5 note» вартістю 4000 гривень, в якому знаходились сім-картка оператора «Київстар» вартістю, 25 гривень, на рахунку якої грошей не було, спричинивши тим самим малолітньому потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4025 гривень, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд.

Крім того, 16.01.2020 близько 21:35 години неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на вулиці Пушкіна навпроти будинку № 58 в м. Ізмаїлі Одеської області, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном, повторно, діючи за попередньою змовою і спільно з ОСОБА_6 , підбігли до потерпілої ОСОБА_7 та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось в утриманні потерпілої за шию руками та здавлюванні її в області рота, відкрито заволоділи майном ОСОБА_8 , а саме: мобільним телефоном марки «SAMSUNG Galaxy J-6+ » вартістю 6000 гривень, в якому знаходились сім-картка оператора «Київстар» вартістю, 25 гривень на рахунку якої грошей не було та дамською сумкою вартістю 600 гривень, в якій був гаманець вартістю 250 гривень без грошових коштів, ключі та зарядний пристрій для мобільного телефону, які матеріальної цінності не представляють, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 6875 гривень, після чого з викраденим майном з місця злочину зникли, розпорядившись ним на свій розсуд.

Так, 17.01.2020 ОСОБА_6 для доручення до матеріалів кримінального провадження видав мобільний телефон «SAMSUNG Galaxy J-6+» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, який він разом з ОСОБА_4 відкрито викрали у потерпілої ОСОБА_7 16.01.2020 на вулиці Пушкіна в м. Ізмаїл Одеської області.

Крім того, 17.01.2020 ОСОБА_4 видав для доручення до матеріалів кримінального провадження мобільний телефон «Meіzu M5 note» імеі 1: НОМЕР_3 , імеі2: НОМЕР_4 в корпусі стального кольору, який він відкрито викрав 26.12.2019 у малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , 2008 року народження на вулиці Дунайська в м. Ізмаїл Одеської області.

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, оскільки вказані мобільні телефони мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та необхідні для призначення та проведення товарознавчої експертизи з метою встановлення їх фактичної вартості, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні зазначили про розгляд справи без їх участі.

Особи, які добровільно видали майно - ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явилися, проте надали слідчому судді заяви про розгляд клопотання за їх відсутністю.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «SAMSUNG Galaxy J-6+», імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , який 17.01.2020 видав ОСОБА_6 для долучення до матеріалів кримінального провадження, та мобільний телефон «Meіzu M5 note», імеі 1: НОМЕР_3 , імеі 2: НОМЕР_4 в корпусі стального кольору, який 17.01.2020 для доручення до матеріалів кримінального провадження видав ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1