Справа №642/3023/20, Провадження 1кп/642/662/20
В И Р О К
23 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розведеного, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в. окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-УП, в Україні з 18 березня 2014 року розпочався особливий період, який діє по даний час.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У відповідності до Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 17 березня 2014 року по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №19 від 19.07.2017 солдата ОСОБА_4 було зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду оператора 3-го протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. ст. 2, 4, 6, 22 Диплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу" був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, дорадниками, положеннями інструкціями, а саме: неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Проте, старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.
Так старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом і проходячи її на посаді старшого оператора 3-го протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 26 вересня 2019 року приблизно о 8 год. 00 хв. самовільно без відповідного дозволу командування залишив місце служби, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , до якого згідно наказу командира вказаної військової частини був відряджений для відбору кандидатів на проходження військової служби за контрактом та продовжував ухилятися від військової служби до 28 травня 2020 року.
Незаконно перебуваючи поза місцем несення служби старший солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Протягом всього часу незаконного перебування за межами місця служби старший солдат ОСОБА_4 будь-яких заходів щодо повернення до розташування військової частини НОМЕР_1 не вживав.
28 травня 2020 року близько 8 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи з`явився до військової прокуратури Харківського гарнізону, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та виявив зізнання подальшого проходження військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, погодився з його кваліфікацією та показав, що він будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом в військовій частині НОМЕР_1 за наказом командира був відряджений для відбору кандидатів на проходження військової служби за контрактом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , по АДРЕСА_2 . Він без дозволу командування 26 вересня 2019 року залишив місце служби, оскільки захворів, до лікарів не звертався , а в подальшому продовжував ухилятися від військової служби, неофіційно працюючи на будівництві. В подальшому, 28 травня 2020 р. він з`явився до військової прокуратури зі зізнанням.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини вчиненого злочину і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, які ніким не оспорюються.
Суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому злочину та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, розведений, не працює, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризувався посередньо.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем попередньої служби.
З врахуванням всіх наведених обставин і даних щодо особи винного, їх сукупності, виходячи з загальних засад призначення покарання, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки у відповідності до вимог ст.76 КК України, оскільки дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.
Цивільні позови не заявлені, процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком один рік. Згідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміни місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1