Тальнівський районний суд Черкаської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Єдиний унікальний номер: 704/1380/19

Номер провадження: 1-кс/704/522/19 м. Тальне

23.12.2019 року Слідчий суддя Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, процесуального прокурора та прокурора вищого рівня, що полягає в затягуванні часу досудового розслідування, в кримінальному провадженні №0000661 від 08.12.2017 за ч. 1 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Тальнівського районного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, процесуального прокурора та прокурора вищого рівня, що полягає в затягуванні часу досудового розслідування, в кримінальному провадженні №0000661 від 08.12.2017 за ч. 1 ст. 358 КК України. Скаржник зазначає у поданій скарзі, що 07.12.2017 року звернувся до Тальнівського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з заявою про те, що у червні 2017 року службовими особами Павлівської сільської ради Тальнівського району вчинено підроблення документів нотаріального округу, що виразилося у внесенні неправдивих відомостей нотаріальних дій у розписку, яка датована 16.12.2016 року та журналу реєстрації нотаріальних дій Павлівської сільської ради Тальнівського району, що вчинялися в 2016 році секретарем сільської ради, де міститься запис в реєстрі за №42 від 16.12.2016 року. Дані відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000661 від 08.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Досудове слідство по даному кримінальному правопорушенні здійснюється тривалий строк та не є ефективним, кримінальне провадження не отримує належного завершення, не здійснюється допит причетних осіб, не вчиняються належні дії щодо правової кваліфікації та не оголошується підозра встановленим особам, тому просить визнати бездіяльність слідчого Тальнівського ВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_6 та процесуального прокурора начальника Тальнівського відділу Звенигородської місцевої прокуратури юриста 1-го класу ОСОБА_7 , яка полягає у свідомому, навмисному затягуванні часу (недотримання розумних строків) досудового розслідування; визнати бездіяльність прокурора вищого рівня керівника Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , яка полягає у свідомому, навмисному затягуванні часу (недотримання розумних строків) досудового розслідування та в не притягнені (приховуванні), зволіканні, щодо притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги.

Слідчий суддя, заслухавши скаржника, прокурора, перевіривши матеріали скарги, розглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом Тальнівського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000661 від 08.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України за заявою голови СФГ «Дружба» ОСОБА_4 про те, що у червні 2017 року працівниками Павлівської сільської ради було вчинено підроблення документів нотаріального обліку, що виразилося у внесенні відомостей про вчинення нотаріальних дій у відповідні документи нотаріального обліку заднім числом.

Відповідно до ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 2 статті 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до статті 9 Конституції України та Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначена Конвенція є частиною національного законодавства України. Крім того, відповідно до закону про ратифікацію Конвенції, Україна визнала обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Артіко проти Італії", зокрема зазначив, що Конвенція покликана ґарантувати не теоретичні або ілюзорні права, а їх практичне та ефективне втілення, і це особливо справедливо стосовно права на захист, яке займає помітне місце у демократичному суспільстві.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання розумних строків у кримінальних провадженнях (як і досудового розслідування так і судового провадження) порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, визначаючи межі перебігу таких строків, слід виходити з такого. У кримінальному провадженні враховується як період досудового розслідування, так і період судового розгляду. При цьому перебіг строків у кримінальному провадженні починається з часу, коли особі повідомлено про підозру, або з моменту затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а закінчується у момент, коли вирок набрав законної сили або кримінальне провадження закрито в цілому чи щодо конкретної особи.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Критеріями для визначення розумності строків під час кримінального провадження є складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (частина третя статті 28 КПК).

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини складність кримінального провадження визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження; кількості учасників провадження (потерпілих, свідків тощо); правової кваліфікації кримінального правопорушення; наявності на момент початку досудового розслідування відомостей щодо конкретної особи, яка ймовірно вчинила кримінальне правопорушення; характеру обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні; меж доказування; обсягу матеріалів досудових розслідувань, що об`єднані в одному провадженні; необхідності призначення експертиз, їх складності; обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для всебічного та повного дослідження обставин кримінального правопорушення; необхідності отримання міжнародної допомоги в рамках кримінального провадження тощо.

Оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків (зокрема, щодо явки за викликом слідчого, прокурора, судовим викликом; дотримання умов обраного запобіжного заходу; надання у передбачених законом випадках доказів тощо); існування випадків зловживання процесуальними правами тощо. При цьому слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Оцінюючи спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень, слід враховувати послідовність та своєчасність здійснення процесуальних дій; наявність періодів бездіяльності, причини якої мають з`ясовуватись у кожному конкретному провадженні; своєчасність повідомлення особи про підозру; обґрунтованість відкладення та зупинення кримінального провадження; своєчасність призначення кримінального провадження (кримінальної справи) до судового розгляду; характер та ефективність дій, спрямованих на прискорення кримінального провадження тощо (справи "Смірнова проти Росії" від 24 липня 2003 року, "Вітрук проти України" від 16 вересня 2010 року, "Юртаєв проти України" від 31 січня 2006 року та інші).

Вищезазначені положення також закріплені в постанові № 11 Пленума Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних, справ і справ про адміністравні правопорушення".

Конституційний суд України у своєму Рішенні у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого від 30.01.2003 таким чином висловився щодо розумності строків досудового слідства: Поняття "розумний строк досудового слідства" є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо.

Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

За таких обставин, скаргав частині визнання бездіяльності слідчого Тальнівського ВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_6 та прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , яка полягає у свідомому, навмисному затягуванні часу досудового розслідування та в не притягненні, зволіканні, щодо притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Скарга в частині визнання бездіяльності процесуального прокурора начальника Тальнівського відділу Звенигородської місцевої прокуратури юриста 1-го класу ОСОБА_7 , яка полягає у свідомому, навмисному затягуванні часу (недотримання розумних строків) досудового розслідування задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.12.2019 року по кримінальному провадженню №0000661 від 08.12.2017 року прокурор ОСОБА_7 не здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 77, 303, 304, 305, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, процесуального прокурора та прокурора вищого рівня, що полягає в затягуванні часу досудового розслідування, в кримінальному провадженні №0000661 від 18.12.2017 за ч. 1 ст. 358 КК України задовольнити частково.

Визнати бездіяльність слідчого Тальнівського ВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_6 та прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , яка полягає у свідомому, навмисному затягуванні часу досудового розслідування та в не притягненні, зволіканні, щодо притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1