Справа № 370/502/20
Провадження № 1-кп/369/1160/20
В И Р О К
іменем України
16.04.20 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 000406 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який має повну середню освіту, неодружений, не працює, раніше судимий вироком від 03.10.2011 року Королівського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, який звільнився 26.01.2015 року з Бердичівського виправного центру Житомирської області (№ 108) на підставі ухвали від 17.01.2015 року Бердичівського районного суду Житомирської області умовно-достроково з невідбутим строком 11 (одинадцять) місяців 10 (десять) днів, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та має місце проживання в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком від 03.10.2011 року Королівського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнившись 26.01.2015 року з Бердичівського виправного центру Житомирської області (№ 108) на підставі ухвали від 17.01.2015 року Бердичівського районного суду Житомирської області умовно-достроково з невідбутим строком 11 (одинадцять) місяців 10 (десять) днів, на шлях виправлення не став та 11.08.2016 року, близько 10 години, попередньо домовившись з ОСОБА_5 , який вироком від 24.10.2019 року Києво-Святошинського районного суду Київської області засуджений за вказане діяння за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки, коли йшли по дорозі до будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , про вчинення крадіжки, прийшли до вказаного будинку, де проживають особи, що проходять адаптацію. Реалізуючи свій злочинний намір, дочекавшись сприятливої нагоди для вчинення злочину, ОСОБА_4 повторно, разом з ОСОБА_5 , з метою збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, діючи з прямим умислом, проникли до будинку через відкрите вікно з тильної сторони будинку, де ОСОБА_5 знайшов гроші в сумі 54 грн. в шафі на полиці між книгами, а в цей час ОСОБА_4 знайшов 130 грн. в книзі «Біблія», що знаходилась на ліжку ОСОБА_6 в іншій спальній кімнаті будинку, які таємно викрали в загальній сумі 184 грн. та, в подальшому, витрати на алкогольні напої та продукти харчування. Вказаними злочинним діями ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 заподіяли ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 184 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини вчиненого, у вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Також зазначив, що в с. Липівка Макарівського району він лікувався від алкоголізму, там же лікувався і ОСОБА_7 , проте у Грушевського стався зрив, він напився і на цьому фоні вчинив крадіжку.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України.

Тому, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, доведена повністю і кваліфікує його дії за вказаною статтею як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги, що він раніше судимий за умисний корисливий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Тому, з урахуванням викладеного суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 може відбуватися без ізоляції від суспільства в умовах контролю його поведінки уповноваженим органом з питань пробації, тому ухвалює рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з встановленням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України іспитового строку.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили скасувати обраний до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський СІЗО», звільнивши обвинуваченого з-під варти в залі суду негайно.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1