10.07.2020 Справа № 940/626/20
Провадження по справі № 1-кс/940/153/20
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2020 року слідчий суддя Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , користувача автомобіля ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП України в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

Старший слідчий СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Тетіївського районного суду з клопотанням, погодженим прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , в якому просить накласти арешт на автомобіль «Volvo 440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_1 , та яким фактично користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , для забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження речових доказів.

Старший слідчий СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського ВП ГУ НП України в Київській області ОСОБА_3 клопотання підтримала, просить його задовольнити.

Користувач автомобіля ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти арешту автомобіля, вказуючи, що відсутні підстави для арешту автомобіля, можливість його використання як доказу в кримінальному провадженні за правовою кваліфікацією, передбаченою ст.309 КК України, крім того, санкція даної статті не передбачає покарання у виді конфіскації майна.
Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання, вважаю, що клопотання необґрунтоване та не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського ВП ГУ НП в Київській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2020 року за №0000155, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, зокрема, що 18.05.2020 року надійшов рапорт ст. о/у СКП Тетіївського ВП ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_4 на автомобілі «Volvo 440», р.н. НОМЕР_1 , здійснює незаконні перевезення з м.Біла Церква до м.Тетіїв заборонених у вільному обігу речей, а саме, наркотичних засобів та психотропних речовин.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.05.2020 року о 18год. 47хв. під час обшуку автомобіля «Volvo 440», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , в салоні автомобіля виявлено та вилучено медичний шприц із прозорою речовиною, об`ємом 1мл, ззовні схожу на метадон, яку ОСОБА_4 перевозив для власного вживання. Медичний шприц із прозорою речовиною зовні схожою на метадон та автомобіль «Volvo 440», р.н. НОМЕР_1 , вилучено до Тетіївського ВП в якості речових доказів.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вбачається, що власником автомобіля «Volvo 440», р.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. ст. 94,132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися в клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арешт майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як встановлено із матеріалів клопотання, метою арешту є збереження вказаного майна, як речового доказу в кримінальному провадженні.

Однак, старшим слідчим не надано доказів, що автомобіль «Volvo 440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , визнано речовим доказом, зокрема, не надано постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За встановлених в ході судового розгляду обставин, враховуючи зміст статей 98, ч.3 ст.170 КПК України, слідчий суддя не вбачає правових підстав для арешту майна, зазначеного в клопотанні старшого слідчого та можливість його використання як доказу в кримінальному провадженні за правовою кваліфікацією, передбаченою ст.309 КК України. Також, санкція даної статті не передбачає покарання у виді конфіскації майна.
Крім того, враховуючи вимоги ст.132 КПК України, старший слідчий, обґрунтовуючи клопотання, не надала достатніх та належних доказів тих обставин, на які послалась в клопотанні.
Таким чином, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що старшим слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, не доведено, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, виправдовує такий ступінь втручання у права осіб, що свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту з метою збереження речових доказів, тому, в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП України в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.131-132, 170-173,309,395 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції ГУ НП України в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в рамках кримінального провадження № 0000155 від 18.05.2020 року, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1