Справа № 606/2803/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 від 07 жовтня 2019 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого,не працюючого, раніше не судимого,

Обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21.02.2019 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Сплативши 26 лютого 2019 року штраф, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленими з її змістом, з метою невиконання постанови суду в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органі правосуддя України, в порушення ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів України», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання фізичними особами на всій території України, 22 серпня 2019 року о 11 год. 20 хв. по вул. Кн. Василька в м. Теребовля керував автомобілем «Ауді» не маючи реєстраційних документів, 28 серпня 2019 року о 22 год. в 15 хв. в с. Плебанівка керував автомобілем «Ауді» не пред`явив реєстраційних документів.

20 листопада 2019 року між прокурором Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Крім того,згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 382 КК України . Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10200гривень).

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 с. 382 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений зазначив, що вказана угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Судом під час судового засідання з`ясовано, що права, які передбачені п.1 ч.4ст.474КПК України роз`яснені ОСОБА_3 та зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та Кримінального кодексу України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, суд розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а тому укладення угоди між прокурором та обвинуваченим, з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.2ст.469 КПК України і за своїм змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Згідно п.1 ч.3ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно до ст.468 КПК Україниу кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені підпунктами 1,4 п.1 ч.4ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена 20 листопада 2019 року відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч.1ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

При затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст.65,66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, його особу, обставиною, яка пом`якшує покарання, є те, що він повністю визнав свою вину, у вчиненому щиросердечно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлені.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314,469,472,473,474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Затвердити укладену 20 листопада 2019 року між прокурором Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 382 КК України і призначити йому узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1