Справа № 446/2096/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2020 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв"язку в залі суду в м. Кам`янка - Бузька матеріали кримінального провадження про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сапожин, Корецького району, Рівненської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця НОМЕР_1 окремої бригади Військово-морських сил України, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Батятичі, Кам`янка -Бузького району, Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого робітником «Мерседес Буд сервіс», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4
захисника ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8 , -
в с т а н о в и в:
25 серпня 2018 року близько 12.00 год. ОСОБА_4 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_3 ,який належить потерпілому ОСОБА_8 , за час відсутності власника,таємно,шляхом вільного доступу,вчинили крадіжку матеріальних цінностей, а саме: мобільного телефону марки «Samsung» моделі SM-J120HIDS (SEK)»,вартість якого згідно висновку експерта Львівського НДЕКЦ МВС України №9/561 від 20.09.2018 становить 1275,00 гривень, а також грошові кошти 4000 гривен. Своїми діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5275,00 грн.
Таким чином ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою у групі осіб, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Таким чином ОСОБА_4 повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою у групі осіб, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, у вчиненому розкаявся та пояснив, що 25 серпня 2018 року він разом із ОСОБА_4 виконували ремонтні роботи у потерпілого ОСОБА_8 та оскільки потерпілий з ним не розрахувався вирішили вчинити крадіжку. Скориставшись тим, що ніхто не бачить викрали 4000 гривень,які розділили між собою, а також мобільний телефон. Після чого викликали таксі та поїхали. Через деякий час їх розшукали та у нього вилучили мобільний телефон. Також вказав, що цивільний позов визнає частково, а саме на суму 4000 гривень, оскільки вже сплатив потерпілому 20000 гривень. Вказав також про те, що шкодує про вчинений ним злочин та просить його суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині визнав частково, у вчиненому розкаявся та пояснив, що 25.08.2019 разом із ОСОБА_3 за попередньою домовленістю робили ремонт у ванній кімнаті ОСОБА_8 та скориставшись тим що ніхто не бачить викрали грошові кошти в сумі 4000 гривень, які розділили між собою порівно. Що стосується крадіжки мобільного телефону то його викрадав ОСОБА_3 . Він особисто відшкодував потерпілому 10000 гривен, а тому цивільний позов поданий ОСОБА_8 не визнає. Вказав також про те, що шкодує про вчинений ним злочин та просить його суворо не карати.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 та часткового визнання вини ОСОБА_4 , їх вина доведена зібраними матеріалами кримінального провадження, підтверджується сукупністю наступних доказів:
Потерпілий ОСОБА_8 в ході розгляду справи уточнив поданий ним цивільний позов, у зв`язку з тим,що обвинувачені сплатили йому кошти, та просив стягнути лише з ОСОБА_3 4000 гривень завданої шкоди, оскільки про це попередньо із ним домовився. Також пояснив, що 25.08.2018 обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проводили у його ванній кімнаті ремонті роботи, однак нічого не зробивши швидко поїхали. Після їх відїзду він виявив крадіжку грошових коштів та мобільного телефону та звернувся до поліції. В подальшому мобільний телефон йому повернули, однак у несправному стані. Щодо призначення покарання обвинуваченим поклався на думку суду.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.08.2018 /арк. справи 3 матеріалів кримінального провадження № 0000403/.
Постановою про визнання ОСОБА_8 потерпілим /арк.. справи 9 матеріалів кримінального провадження № 0000403/.
Протоколом огляду місця події від 01.09.2018 року /арк..справи 17-18 матеріалів кримінального провадження № 0000403/
Постановою про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження від 01.09.2018 / арк..справи 19 матеріалів кримінального провадження № 0000403/
Висновком експерта за № 9/561
від 20.09.2018 року / арк. справи 26-30 матеріалів кримінального провадження № 0000403/.
Розпискою потерпілого ОСОБА_8 про отримання телефону марки «Samsung» моделі SM-J120HIDS (SEK)» / арк. справи 31 матеріалів кримінального провадження № 0000403/.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.10.2018 року з фото таблицею до нього / арк. справи 70-81 матеріали кримінального провадження № 0000403/.
Таким чином, винуватість обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та їх дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України. Оскільки вони своїми умисними діями, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 повторно, вчинили таємне викрадення чужого майна, що підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_8 та самих обвинувачених а також дослідженими доказами.
Оцінюючи у сукупності зібрані у провадженні докази, суд вважає ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винними у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо часткового визнання своєї вини, а саме не визнання ним крадіжки телефона марки «Samsung» моделі SM-J120HIDS (SEK)», суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності,оскільки такі спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 а також протоколом проведеного сілдчого експеремента від 23.10.2018 в ході якого обвинувачений ОСОБА_4 показав при як саме ним разом із ОСОБА_3 була вчинена крадіжка грошових коштів та мобільного телефона.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості , особу обвинуваченого, який являється військовослужбовцем, потивну характеристику за місцем проживання, не одружений, має постійне місце проживання, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, хронічними захворюваннями не страждає, не судимий, щиро розкаюється у вчиненому та відшкодував шкоду потерпілому в розмірі 20000 гривень. Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушень визнав, щиро розкаявся, що є обставиною, що пом`якшує його відповідальність, соціальні зв"язки, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії - за ч.2 ст. 185КК України, а саме: позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Саме такий вид та розмір покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості , особу обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, не одружений, має постійне місце проживання, перебуває на обліку в психоневрологічному кабінеті, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, щиро розкаюється у вчиненому та відшкодував шкоду потерпілому в розмірі 10000 гривень. Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушень визнав частково, щиро розкаявся, що є обставиною, що пом`якшує його відповідальність, соціальні зв"язки, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії - за ч.2 ст. 185КК України, а саме: позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Саме такий вид та розмір покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.
Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п"яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Також згідно із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Тому з урахуванням особи винного ОСОБА_3 та конкретних обставин справи, а саме висловлення жалю з приводу вчиненого кримінального правопорушення та того що ОСОБА_3 проходить військову службу за контрактом, відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_3 на загальну суму 20000 гривень та наміру відшкодувати потерпілому повністю завдану шкоду в сумі 4000 гривен, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду справи, який сприяв ходу слідства, а також думку потерпілого з приводу призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до командира ВЧ- НОМЕР_2 , та повідомляти командир про зміну місця проживання, роботи. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочинів та особи винних будуть необхідними та достатніми для його виправлення.
Також з урахуванням особи винного ОСОБА_4 та конкретних обставин справи, а саме висловлення жалю з приводу вчиненого кримінального правопорушення, працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_4 , відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_8 на суму10 000 гривень, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду справи, які сприяли ходу слідства, а також думку потерпілого з приводу призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд дійшов висновку про можливість звільнення та ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочинів та особи винних будуть необхідними та достатніми для його виправлення.
Враховуючи, що заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжних заходів в ході судового розгляду до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не застосовувались, відсутність відповідних клопотань та поведінку останніх під час розгляду справи, призначення покарання без реального його відбування, підстав для обрання йому запобіжного заходу відсутні.
Цивільний позов, з відповідними уточненнями, щодо стягнення лише з обвинуваченого ОСОБА_3 завданої шкоди в розмірі 4000 гривен підлягає до задоволення. Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав розмір шкоди, тому така підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_8 .
Вирішуючи питання цивільного позову в частині моральної шкоди, суд враховує роз`яснення, наведені у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику про відшкодування моральної немайнової шкоди».
Як встановлено, потерпілому ОСОБА_8 внаслідок вчиненої крадіжки було порушено звичний ритм життя, завдано моральних страждань та переживань, а саме він був змушений приймати участь у досудовому розслідуванні. При цьому, суд враховує і реальну можливість відшкодування завданої шкоди обвинуваченим ОСОБА_3 , який працевлаштований, є особою працездатного віку, фізично здоровий. Враховуючи наведене у сукупності, суд згідно зі ст .23 ЦК України приходить до висновку, що слід стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в розмірі 4000 грн., що буде достатнім та реальним відшкодуванням завданих моральних страждань, справедливою сатисфакцією і такою, що відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави в розмірі 572,00 гривень.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та обрати йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до командира ВЧ- НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_4 ;
- повідомляти командира ВЧ- НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_4 про зміну місця проживання, роботи.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення даного вироку.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та обрати йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з"являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення даного вироку.
Речовий доказ: телефон марки «Samsung» моделі SM-J120HIDS (SEK)», який переданий на зберігання потерпілому - залишити у власності потерпілого ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно в користь держави 572,00 /п`ятсот сімдесят дві гривні/ за проведення товарознавчої експертизи № 9/561 від 20.09.2018 р.
Цивільний позов з поданими уточненнями ОСОБА_8 задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 4000 грн. (чотири тисячі ) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуюча суддя ОСОБА_1