справа № 164/118/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 лютого 2020 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Маневицької ВК (№ 42) ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -
В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернулася в суд із вказаним клопотанням, яке мотивувала тим, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено до відбування 5 років 6 місяців позбавлення волі, строк відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17 листопада 2015 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вищевказаний вирок буз змін. Початок строку відбування покарання 20 квітня 2017 року, кінець строку відбуття покарання 20 жовтня 2022 року. З 21 травня 2017 року засуджений відбуває покарання в ДУ «Маневицька виправна колонія (№ 42)». 15 липня 2019 року постановою начальника установи переведений до дільниці соціальної реабілітації, як такий, що стає на шлях виправлення. За час відбування покарання характеризується виключно позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, вину у вчиненому злочині визнав повністю, фактично відбув половину строку покарання. Крім того, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , забезпечений роботою, оскільки ФОП ОСОБА_9 зобов`язується працевлаштувати ОСОБА_5 охоронцем/вантажником в ресторані «Чевермето». Зважаючи на викладене, посилаючись на вимоги ст. 82 КК України, просила засудженому ОСОБА_5 замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт в межах санкції, установленої Загальною частиною Кримінального кодексу України.
Засуджений, його захисник, кожен зокрема, в судовому засіданні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким підтримали.
В судовому засіданні представник адміністрації державної установи „Маневицька виправна колонія № 42" щодо вирішення клопотання покладався на розсуд суду.
Спостережна комісія при Маневицькій райдержадміністрації представника в судове засідання не направила, проте подали до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності їх представника, клопотання підтримують.

Прокурор, зважаючи на вимоги ст. 57 КК України, просила відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши пояснення захисника, засудженого, представника Державної установи "Маневицька виправна колонія (№ 42)", а також думку прокурора, проаналізувавши матеріали, долучені до клопотання, та матеріали особової справи 368-Ш-17, суд приходить наступних висновків.
Відповідно до частини 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на даний час відбуває покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 30 липня 2015 року за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі (аркуші 4-13 особової справи). Початок строку: 20 квітня 2017 року, кінець строку: 20 жовтня 2022 року.
Згідно характеристики, затвердженої начальником ДУ «Маневицька №42» 24 січня 2020 року, засуджений ОСОБА_5 допускав порушення встановленого режиму відбування покарання, які виражалися у порушенні розпорядку дня, вживанні спиртних напоїв, нетактовній поведінці до представників адміністрації, за що чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Після проведеної індивідуально виховної роботи поведінка засудженого змінилася в кращу сторону: перше стягнення зняте достроково в якості заохочення, інші погашені у встановленому законом порядку. Постановою начальника установи від 15 липня 2019 року переведений до дільниці соціальної реабілітації, де дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. За сумлінну поведінку та активну участь у покращенні житлово побутових умов заохочувався адміністрацією установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно, вину в скоєному злочині за вироком суду визнав повністю.
Однак, дослідивши матеріали особової справи засудженого № 68-Ш-17, суд приходить висновку, що вказана характеристика є необ`єктивною та суперечливою, що підтверджується матеріалами особової справи.
Під час розгляду судом кримінального провадження вину в скоєному злочині ОСОБА_5 заперечував, незважаючи на те, що на момент проведення судового засідання стягнення погашені, із довідки про заохочення та стягнення вбачається, що засуджений отримував стягнення у вигляді суворих доган та 14 діб ДІЗО, зокрема за нетактовну поведінку до представників адміністрації.
26 лютого 2019 року комісією установи було відмовлено у застосуванні до ОСОБА_5 ст. 101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення.
13 липня 2019 року комісією установи прийнято рішення перевести засудженого до дільниця соціальної реабілітації як такого, що стає на шлях виправлення. В період з 5 квітня 2019 року по 8 січня 2020 року отримав чотири заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Суд вважає, що сам факт правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною передумовою заміни покарання у вигляді позбавленні волі на покарання у вигляді виправних робіт.
Що стосується в цілому позитивної характеристики засудженого, то дотримання порядку умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого.
Як вбачається із матеріалів особової справи, строк невідбутого засудженим основного покарання на час розгляду клопотання складає 2 роки 9 місяців 11 днів.
Відповідно до частини 1 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи характер вчинених ОСОБА_5 злочинів та наслідки, які настали, а також строк відбутого ним покарання та строк основного покарання, яке залишилося ним до відбуття, суд приходить висновку, що заміна призначеного покарання більш м`яким покаранням, а саме виправними роботами є неспівмірним та призведе до порушення принципу невідворотності покарання, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 110, 369-372, 395, 532, 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1