Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/2026/19
Провадження № 1-кп/596/26/2020
УХВАЛА

"23" квітня 2020 р.
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Тернопільського міськрайонного суду, Державної установи Чортківська УВП (№26) клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у кримінальному провадженні № 0000234, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИЛА:
У провадженні суду знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 22.04.2020 року надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з тих підстав, що в України запроваджено карантині заходи з метою непоширення короновірусної хвороби. Тому, щоб недопустити зараження коронавірусом та зберегти йому життя, просить замінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник адвокат ОСОБА_7 вважав клопотання обвинуваченого обґрунтованим.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати та з урахуванням стадії процесу на цей час не зменшились. Ці обставини виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на думку прокурора, утримання обвинуваченого в УВП ніяким чином не завдасть шкоди його здоров`ю.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшла до таких висновків.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, передбачених законом. Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Комітет Ради Європи із запобігання катуванням та нелюдському чи такому, що принижує людську гідність поводженню чи покаранню (КЗК) 20.03.2020 року опублікував виклад принципів відносно поводження з людьми, позбавленими волі, в контексті пандемії коронавірусного захворювання (COVID-19). Так, зокрема, комітетом наголошується, що будь-який обмежуючий захід для запобігання поширенню COVID-19, застосований проти осіб, позбавлених волі, повинен мати правову основу та бути необхідним, пропорційним, поважаючим людську гідність та обмеженим в часі.
При розгляді клопотання колегією суддів встановлено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою було застосовано до ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року, з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених пп.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01.04.2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 3 червня 2020 року.

Колегія суддів враховує, що заявлені попередньо ризики, з урахуванням яких слідчим суддею прийнято рішення щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а колегією суддів про продовження його строку, не зменшились.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (умисного вбивства), за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 10 років. ОСОБА_6 раніше судимий, офіційно не працює і не має постійного джерела доходу, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків.

Відтак, установлені обставини свідчать про відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, що дає суду обґрунтовані підстави вважати доведеними та такими, що продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Крім цього, на даний час не допитано усіх свідків, зокрема, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що свідчить про продовження існування ризику впливу на вказаних свідків.

Також, колегією суддів враховується характер кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та враховує, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

На теперішній час колегією суддів не встановлено нових обставин, які б дали підстави вважати, що тримання під вартою в подальшому є недоцільним, жодних доказів на підтвердження того, що істотно змінились обставини, які мають суттєве значення для вирішення питання про наявність підстав зміни запобіжного заходу на більш м`який, суду не надано. Відтак ризики передбачені ст.177 КПК, встановлені слідчим суддею існують і на сьогодні.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів на теперішній час не встановила.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту.

Твердження обвинуваченого про те, що у зв`язку із всесвітньою пандемією тримання під вартою загрожує його життю і може призвести до зараження коронавірусом є недоведеними і в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 194, 331 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3