Справа 127/531/20
Провадження 1-кс/127/266/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000200 внесеного до ЄРДР 02.12.2019, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Чорнобиль, Київської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, працює ревізором з безпеки руху потягів Департаменту безпеки руху АТ «Укрзалізниця», одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
11.01.2020 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000200, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , працюючи у акціонерному товаристві «Українська залізниця»(далі АТ «Укрзалізниця»), яке в свою чергу перебуває у власності держави України в особі Кабінету Міністрів України, призначений на посаду ревізора з безпеки руху потягів Департаменту безпеки руху АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до основних завдань Департамент безпеки руху АТ «Укрзалізниця» та його працівники здійснюють контроль за виконанням регіональними філіями, філіями та структурними підрозділами апарату управління товариства ПАТ «Укрзалізниця» нормативних актів з питань безпеки руху, безпеки дорожнього руху та проводять технічні ревізії, планові та позапланові перевірки з питань організації профілактичної роботи з безпеки руху на залізничному транспорті та безпеки дорожнього руху.

Згідно примітки 1 до ст. 364 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_4 є службовою особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на державному підприємстві.

Так, ОСОБА_4 працюючи на посаді ревізора з безпеки руху потягів Департаменту безпеки руху АТ «Укрзалізниця» умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, будучи службовою особою 5.09.2019 під час проведення перевірки технічного стану тепловозу, який перебуває на балансі Бродецької філії ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі Бродецька філія ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ»)в телефонній розмові висунув незаконну вимогу виконувачу обов`язків директора даного підприємства ОСОБА_7 про надання ОСОБА_4 неправомірну вигоду в розмірі 3 000 гривень за позитивні результати у акті перевірки технічного стану тепловозу на його відповідність вимогам нормативно-правових документів АТ «Укрзалізниця».

У подальшому, а саме 27.11.2019 після проведення чергової перевірки технічного стану тепловозу Бродецької філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, продовжив вимагати надання йому вже 6 000 гривень ОСОБА_7 за проведення перевірок технічного стану тепловозу у вересні та листопаді 2019 року.

Надалі, 02.01.2020 ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_4 зустрівся з останнім біля його житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Під час даної зустрічі ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_8 , що у випадку не надання ним6 000 гривень та інших коштів за майбутні перевірки ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, не погодить проведення перевірки технічного стану тепловозу Бродецької філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», що унеможливить використання тепловозу підприємством. Даними протиправними діями ОСОБА_4 умисно створив умови, за яких ОСОБА_7 вимушений виконати незаконні вимоги службової особи АТ «Укрзалізниця» з метою запобігання настання шкідливих наслідків щодо законних інтересів підприємства, яке останній очолює, а саме зупинення діяльності вищевказаного підприємства.

Згодом, ОСОБА_4 працюючи на посадіревізора з безпеки руху потягів Департаменту безпеки руху АТ «Укрзалізниця» умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення, будучи службовою особою із використанням свого службового становища, 09.01.2020 біля 19:30 знаходячись у дворі багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на виконання раніше висунутих вимог отримав від виконуючого обов`язки директора Бродецької філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 10 000 гривень за не створення перешкод у проведенні перевірок технічного стану тепловозів вище зазначеного підприємства та їх безперешкодному експлуатуванні упродовж року.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, 10.01.2020

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чорнобиль Київської обл., українцю, громадянину України, ревізор з безпеки руху потягів Департаменту безпеки руху АТ «Укрзалізниця», одруженому, раніше не судимому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди, за не вчинення такою службовою особою, в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними наразі по кримінальному провадженню доказами, зокрема:

Заявою ОСОБА_7 про злочин від 29.11.2019;

протоколом огляду та вручення від 09.01.2020;

протоколом огляду від 09.01.2020;

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 09.01.2020;

протоколом затримання ОСОБА_4 від 09.01.2020;

повідомленням про підозру ОСОБА_4 від. 09.04.2019;

іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Згідно примітки до ст. 45 КК України кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 відноситься до корупційного злочину, а тому відносно нього при призначенні покарання судом не може бути призначено більш м`яке покарання ніж передбачене законом або прийнято рішення про звільнення від відбування покарання з випробовуванням. Таким чином, у разі визнання судом ОСОБА_4 винним у вчиненні вказаного корупційного злочину йому буде призначено покарання виключно у вигляді позбавлення волі.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідка; 4) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені дії.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України. Тому з метою надання ОСОБА_4 права на альтернативний вид запобіжного заходу, у випадку задоволення даного клопотання, доцільно визначити підозрюваному заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, у випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 можливо визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 168 160 гривень, тобто вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020.

Враховуючи викладене, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 та те, що він перебуваючи на волі зможе вчинити спробу переховуватись від органів досудового розслідування з метою перешкоджання досудовому розслідуванню чи уникнення можливого призначеного покарання, знищити, сховати або спотворити будь-які із речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та наразі не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, в тому числі свідка ОСОБА_8 , які у майбутньому будуть допитані у даному кримінальному провадженні для з`ясування усіх обставин вчиненого ним злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За наведених підстав слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, чинити тиск на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, надали свої заперечення.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до статті 184 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно містити: короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що ризики визначені у ст. 177 КПК України виправдовують необхідність тримання підозрюваного під вартою.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання та матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи наведене у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні та переховуватися від органів досудового розслідування, а також чинити тиск на свідків по кримінальному провадженні. Разом із тим, слідчий та прокурор належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, прокурором в судовому засіданні необгрунтовано неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, характеризуючих матеріалів та соціальних зв`язків.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є тяжким. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, не має негативних характеристик, має міцні соціальні зв`язки, утримує двох малолітніх дітей, одна з яких потребує постійного лікування, працює та не представляє собою будь якої соціальної небезпеки. В судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний жодним чином не переховувався від органів досудового розслідування, а навпаки всіляко сприяє слідству у встановленні істини по справі.

З обставин, наведених в клопотанні органу досудового розслідування слідує, і зазначене встановлено в ході судового розгляду, що ризики не виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вищенаведене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, його сімейний стан, міцні соціальні зв`язки, з урахуванням відсутності належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не доведеності належним чином наявності таких ризиків прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку не має, а тому необхідним та достатнім запобіжним заходом буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання. При цьому, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000200 внесеного до ЄРДР 02.12.2019, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти в залі суду відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає у цілодобовій забороні залишати житло в якому він проживає, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді про застосування цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , діє 60 (шістдесят) днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 10 березня 2020 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

прибувати до слідчих СУ ГУНП у Вінницькій області, які входять до групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000200, із встановленою періодичністю;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_7 ;

здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали суду для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Оригінал судового рішення зберігається в матеріалах справи

Суддя ОСОБА_1

"____" __________ 2020 року