Єдиний унікальний номер 243/1119/20
Провадження номер 1-кп/243/464/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000677 від 11.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Макіївка Донецької області, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, працюючої начальником відділу Департаменту інвестиційно-іноваційного розвитку і зовнішніх відносин Донецької обласної державної адміністрації, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 заявила клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченої, яке обґрунтувала тим, що нею заявлено цивільний позов, ціна якого становить понад 2 000 000 грн., обвинувачена не бажає в добровільному порядку компенсувати заподіяну потерпілим шкоду, тому потерпіла має побоювання щодо можливого ухилення обвинуваченої від відшкодування заподіяної шкоди після ухвалення судового рішення. Оскільки ОСОБА_11 на праві власності належить 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а вартість цієї частки квартири є вочевидь недостатньою для повного відшкодування заподіяної шкоди, потерпіла, посилаючись на положення ст.ст.170, 173 КПК України просила накласти арешт на 1/4 частку квартири та на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти ОСОБА_11 .

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та представник потерпілих ОСОБА_4 підтримали клопотання потерпілої ОСОБА_5 , просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_10 та обвинувачена ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання, обвинувачена зазначала, що квартира перебуває на тимчасово непідконтрольній території органам державної влади України, вона не є власником всієї квартири, до того ж вона надсилала грошові кошти потерпілій на відшкодування заподіяної шкоди, однак потерпіла умисно їх не отримувала.

Прокурор та потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні при вирішенні клопотання поклалися на розсуд суду.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання потерпілої підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Приписами ст. 170 КПК України визначено, що: арештом є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуження, розпорядження, користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчиненого злочину, доказом злочину. Метою арешту є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачуваний, засуджений, треті особи.

Положенням ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.4 ч.2 цієї статті арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само необґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

25.03.2020 р. ОСОБА_5 звернулася з цивільним позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_5 просила стягнути з ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 1 147 689,00 грн., витрати на поховання у сумі 47262 грн. та матеріальну шкоду, завдану смертю годувальника, на користь ОСОБА_12 у розмірі 6075 грн. щомісячно (а.к.п.125-129, т.1)

Ухвалою суду від 27 травня 2020 року прийнято цивільні позови, зокрема, від ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_12 , визнано ОСОБА_5 цивільним позивачем, а ОСОБА_11 - цивільним відповідачем у справі (а.к.п.30-32, т.2).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 214622157 від 02.07.2020 ОСОБА_11 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить 1/4 частка квартири АДРЕСА_3 .

З урахуванням наведеного, оскільки судом прийнято цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої злочином, з урахуванням ціни зазначеного позову, для забезпечення відшкодування шкоди, завданої злочином, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення клопотання потерпілої в частині накладення арешту на 1/4 частку квартири, що належить обвинуваченій на праві власності, застосовуючи заборону права розпорядження зазначеним майном. На думку суду застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є розумним та співмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

Розмірковуючи над доводами потерпілої ОСОБА_5 в частині необхідності накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти ОСОБА_11 , суд зауважує, що будь-яких відомостей про наявність у обвинуваченої ОСОБА_11 іншого рухомого та нерухомого майна або грошових коштів суду не надано, тому суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо доцільності накладення арешту на невизначене майно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 173КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 про застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 96,46 кв.м., що належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом заборони права розпорядження зазначеним майном.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Виконання даної ухвали доручити відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Слов`янської міської ради, надіславши копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали виготовлений 02.07.2020 о 12-30 год.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1