Дата документу Справа № 331/549/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/549/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/698/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула 24 лютого 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжявід 29 січня 2020 року, якою в рамках кримінального провадження продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжяперебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 обґрунтоване тим, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, оскільки ризики не зменшились, а підстави, за яких було обрано запобіжний захід не змінились.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжявід 29 січня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 терміном на 60 днів. Приймаючи таке рішення, суд врахував дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , вважає ухвалу суду винесеною з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не об`єктивні і не відповідають матеріалам справи з наступних підстав. Так, судом не було враховано, що ОСОБА_8 раніше не засуджений, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має незадовільний стан здоров`я. Також, потерпілий у судовому засіданні просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт. Протягом розгляду клопотання не доведено обґрунтованість підозри, наявність ризиків, а також не доведено недостатність застосовування більш м`яких запобіжних заходів. Сторона захисту звертає увагу, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК недоведений, зокрема, ризик переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_8 бажає довести свою невинуватість тому буде з`являтися до суду. Ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників процесу відсутні, оскільки свідки вже допитані. Просить ухвалу суду від 29.01.2020 року скасувати, ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту або інший захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Позиції учасників судового провадження.
Адвокат та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

Так, переглядаючи судове рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч.1 ст.178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

З огляду на заявлені апелянтом доводи та стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 29 січня 2020 в судовому засіданні суду першої інстанції в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку його тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції достатньо дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Так, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, а застосування альтернативного запобіжного заходу є недоречним, з чим з урахуванням обставин справи, відомостей щодо особистості ОСОБА_8 , погоджується і апеляційна інстанція.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , та доводи обвинуваченого і його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував особу та репутацію обвинуваченого ОСОБА_8 , розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, до моменту взяття під варту не був працевлаштований, у зв`язку з чим власного, стабільного джерела доходу не має, що у своїй сукупності свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Крім того, ОСОБА_8 хоча раніше не судимий, однак на теперішній час обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із позбавленням життя людини, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що у своїй сукупності засвідчує доведенність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а поряд з наведеними обставинами і очікуване покарання вказують на ризик переховування від суду.

Наведені відомості дали підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має бути продовжений з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню обставин кримінального провадження, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам у разі незастосування найсуворішого запобіжного заходу.

Навіть зі спливом часу, враховуючи наведені вище обставини, раніше встановлені встановлені ризики по відношенню до особи обвинуваченого не втратили своєї актуальності.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо незгоди з ризиками, на які послався суд у своєму рішенні,колегія суддів вважає непереконливими.

Твердження апелянтапро наявність у ОСОБА_8 постійного місця проживання, відсутності судимостей не здатні спростувати висновок суду стосовно недоцільності застосування альтернативного запобіжного заходу.

Посилання обвинуваченого на незадовільний стан здоров`я вже були предметом розгляду в суді першої інстанції і не знайшли підстав для врахування.

Крім того, матеріали провадження не містять інших переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та в судовому засіданні апеляційного суду не встановлені.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, у провадженні не вбачається.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжявід 29 січня 2020 року, якою в рамках кримінального провадження продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4