Справа № 128/574/19
ВИРОК
Іменем України

19 грудня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця кримінальне провадження № 0001061, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2018, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, не судимого,

УСТАНОВИВ:

10 листопада 2018 року, приблизно о 20 год 00 хв. ОСОБА_5 приїхав до будинку, де проживає ОСОБА_4 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В ході розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин виник конфлікт. ОСОБА_5 , діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, передбачаючи та усвідомлюючи суспільну небезпечність наслідків таких дій та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, схопив ОСОБА_4 за верхній одяг в ділянці грудей та відволік його від порогу будинку, де останній знаходився, до вікна, схопив правою рукою скляну банку ємністю у 0,5 л., яка знаходилась неподалік, та наніс нею один удар по обличчю ОСОБА_4 , після чого кулаком правої руки наніс ще близько 3 - 4 ударів по обличчю ОСОБА_4 . Внаслідок умисних дій ОСОБА_5 у ОСОБА_4 виникли тілесні ушкодження у вигляді синців в скроневій ділянці ліворуч та в ділянці правої щоки, які згідно з висновком експерта № 150 від 18.02.2019 утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів) та належать до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні злочину за пред`явленим йому обвинуваченням вину не визнав. Пояснив, що у вказаний в обвинувальному акті день дійсно приїхав до вказаного житлового будинку в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області. Він прописаний в даному будинку, але не проживає, та крім потерпілого ОСОБА_4 , який є чоловіком його сестри, в даному будинку проживають батьки ОСОБА_5 . Йому відомо, що в ОСОБА_4 та батьків ОСОБА_5 неодноразово виникали конфлікти та оскільки на той час батьків не було вдома він хотів доглянути за їхнім господарством. Так як житловий будинок був зачинений, він постукав в двері, на що на вулицю до нього вийшов потерпілий ОСОБА_4 , між ними виникла словесна суперечка, внаслідок якої вони побилися, удари вони наносили взаємно та він також постраждав, але з цього приводу до поліції не звертався. Після того як бійка закінчилася він залишив подвір`я, але через деякий час повернувся, вибив двері, оскільки вони були зачинені, зайшов до будинку та ліг на ліжку його батька. На такі дії потерпілий визвав поліцію, в них відібрали заяви та вони роз`їхалися. Винним себе не вважає, оскільки в нього не було умислу завдавати якихось ушкоджень потерпілому, внаслідок їхньої неприємної розмови вони дійсно побилися та він наносив удари потерпілому, але хто перший наносив удари він не пам`ятає, можливо він, скільки разів він наносив удари потерпілому теж не пам`ятає, але банкою він ударів не наносив, міг просто випадково її зачепити під час штовханини. Вважає, що вчинив справедливо, оскільки не погоджується з поведінкою потерпілого ОСОБА_4 .

Водночас позиція обвинуваченого та захисту про його невинуватість у вчиненні злочину спростовується доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що обвинувачений є рідним братом його дружини. У вказаний в обвинувальному акті день та час ОСОБА_5 приїхав до даного будинку, в якому обвинувачений на той час вже не проживав, та почав стукати в вікна та двері. Потерпілий вийшов на вулицю та внаслідок їхнього спілкування ОСОБА_5 завдав йому тілесних ушкоджень. А саме, ОСОБА_5 схватив його за куртку в ділянці грудей, перемістив з порогу будинку в сторону, став тягати за одяг, схватив банку, яка стояла на підвіконні, та вдарив нею його в голову по обличчю, після чого завдав 3 4 удари кулаками по обличчю. Потім йому вдалося схватити обвинуваченого за руки, щоб він його більше не бив, і побачив що на вулиці стоїть його донька ОСОБА_7 . Донька почала викликати поліцію, тому забігли на подвір`я друзі обвинуваченого, забрали його і поїхали в невідомому напрямку. Потім він їздив для проведення судово-медичної експертизи, до лікаря за лікуванням не звертався. Обвинуваченого він не бив взагалі, лише намагався схопити за руки, щоб він не міг його бити.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 є її рідним дядьком, у вказаний в обвинувальному акті день, ввечері, вона була вдома разом з батьком, потерпілим ОСОБА_7 . ОСОБА_5 постукав, щоб на вулицю вийшов її батько. Після того як батько вийшов на вулицю, десь через 5 7 хвилин вона побачила з вікна тяганину, а саме що ОСОБА_5 та її батько махають руками, вирішила, що вони б`ються, тому боялася вийти на вулицю, але коли вона побачила, що ОСОБА_5 взяв з підвіконня банку та вдарив нею її батька по голові, то вибігла на вулицю щоб їх розборонити. Хто перший вдарив, вона не бачила, та чи були удари до того як ОСОБА_5 вдарив її батька банкою, вона не впевнена, оскільки могла сприйняти замахування руками за удари. Коли вона вибігла на вулицю, її батько намагався захиститися від ударів ОСОБА_5 , а коли йому вдалося тримати ОСОБА_5 , щоб він не зміг далі наносити удари, сказав їй викликати поліцію. Після закінчення бійки ОСОБА_5 через деякий час знову прийшов до їхнього будинку, вибив вхідні двері та ліг спати в одній із кімнат.

Вина ОСОБА_5 підтверджується також іншими доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.11.2018, відповідно до якого ОСОБА_4 звернувся з заявою до органів поліції про видачу направлення на СМЕ та прийняття мір до ОСОБА_5 , який 10.11.2018 о 20 год 11 хв, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , наніс йому тілесні ушкодження;

актом судово-медичного дослідження (обстеження) №1326 від 14.11.2018, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження синці в скроневій ділянці ліворуч та в ділянці правої щоки. Вказані ушкодження у ОСОБА_4 належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в термін, вказаний в направленні про призначення обстеження 10.11.2018;
висновком експерта № 150 від 18.02.2019, відповідно до якого при судово-медичному обстеженні 12.11.2018 у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження: синці в скроневій ділянці ліворуч, в ділянці правої щоки. Вказані ушкодження у ОСОБА_4 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення відповідають терміну, вказаному в «Ухвалі» 10.11.2018, за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Характер і локалізація даних тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 свідчать про травматичні дії (удари) тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею в названі ділянки тіла, що за механізмом утворення: не суперечать відображеному у протоколі його допиту від 22.11.2018 і у протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 07.02.2019, тобто могли утворитись від ударів як кулаками так і іншими тупими предметами; не характерно для виникнення при падінні з положення стоячи на площину, виходячи з їх локалізації на різних поверхнях голови;
протоколом проведення слідчого експерименту від 07.02.2019 з фото таблицею до нього, згідно яких потерпілим було відтворено обставини події, що мала місце 10.11.2018 на подвір`ї домогосподарства по АДРЕСА_1 , а саме що між ним та ОСОБА_5 виникла сварка на побутовому ґрунті, внаслідок якої ОСОБА_5 завдав йому тілесних ушкоджень.
Щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень, суд вважає встановленим завдання потерпілому тілесних ушкоджень в спосіб, вказаний потерпілим під час безпосереднього допиту в судовому засіданні, який відповідає як показам свідка ОСОБА_7 , так і частково відповідає показам самого обвинуваченого, та знаходиться в межах пред`явленого обвинувачення. Нанесення ОСОБА_5 ударів потерпілому до нанесення удару скляною банкою спростовано в судовому засіданні самим потерпілим та не підтверджено свідком ОСОБА_7 , тому будь-які сумніви в цій частині суд враховує на користь обвинуваченого.
Посилання сторони захисту на недоведеність умислу обвинуваченого на завдання потерпілому тілесних ушкоджень спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі показами самого обвинуваченого, який не заперечує сам факт заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому на ґрунті неприязних відносин, а також показами потерпілого, свідка, дослідженими письмовими доказами.

Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 КК України, умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Як повнолітня осудна особа під час нанесення ударів потерпілому ОСОБА_5 усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій та причинний зв`язок таких дій з наслідками, що настали, тобто передбачав та бажав настання певних наслідків від своїх дій, при цьому для наявності прямого умислу достатньою є реалізація ним злочинного наміру в момент виникнення умислу, тобто без заздалегідь обдуманого умислу.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що ОСОБА_5 вчинив злочин за встановлених під час судового розгляду обставин та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має трьох малолітніх дітей, працездатний, хоча офіційно не працює, за місцем проживання скарг на нього не надходило, порушень дисципліни в громадських місцях не зареєстровано і компрометуючими даними сільська рада не володіє, в силу ст. 89 КК України не судимий, є учасником бойових дій.

Згідно досудової доповіді Липовецького районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не буде становити високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача та потерпілого щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, досудову доповідь Липовецького районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, суд вважає необхідним ОСОБА_5 обрати покарання у виді штрафу в межах санкції статті.

Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_5 буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Питання щодо речових доказів судом не вирішується, оскільки такі докази стороною обвинувачення не надавались.
Згідно ст. 100 КПК України, документи, надані суду, підлягають залишенню в суді в матеріалах кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для їх обрання суд не вбачає.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: