11.02.2020
Справа №642/7105/18
Провадження №1-кс/642/263/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 р. м. Харкова Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

07 лютого 2020 року обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_5 , з тих підстав, що головуючий постійно безпідставно переносить судові засідання, що призвело до того що справа невеликої тяжкості розглядається більше року. Суд порушив право обвинуваченого передбачене КПК при допиті потерпілого та свідків, а також при дослідженні доказів, чим ОСОБА_4 вважає дії судді спрямовані на фабрикування справи і умисне обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлений відвід та просив відвести суддю ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження.

Прокурор заперечував проти заяви обвинуваченого, оскільки підстав для відводу судді ОСОБА_5 не вбачається, наведені обвинуваченим доводи не обґрунтовані.

Суддя ОСОБА_5 своїх пояснень з приводу заявленого відводу не надала.

Вивчивши доводи заяви та вислухавши учасників процесу, суд вважає заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Положеннями ст.ст. 75, 76 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу. Таких підстав обвинуваченим не наведено.

Водночас, згідно за п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною п`ятою статті 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, в рішеннях у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», існування безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Відповідно до ст. 321 КПК України, виключно головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

З`ясовуючи сутність тверджень обвинуваченого щодо обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 у даній справі, суд констатує, що обвинувачений фактично намагається оскаржити процесуальні дії судді під час ведення процесу.

Аналіз даного твердження дозволяє дійти висновку, що сама по собі лише відмова суду задовольнити ті чи інші вимоги (клопотання) особи (заявника, скаржника, підозрюваного, обвинуваченого, тощо) не є доказом його упередженості.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Тобто, наявність у осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду та судових рішень чинному законодавству України не можуть бути підставою згідно з ст.ст.75, 76 КПК України для відводу судді, всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі, у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням.

Таким чином, наведені обвинуваченим ОСОБА_4 підстави відводу головуючого судді ОСОБА_5 не викликають сумнівів у її неупередженості під час розгляду кримінального провадження та фактично зводяться до незгоди обвинуваченого з процесуальними діями судді в ході ведення процесу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 є не вмотивованою, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.75, 76, 80, 81 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 11.02.2020.

Суддя: ОСОБА_1