ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 585/397/19 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2651/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю:

в режимі відеоконференції: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2020 року обрано стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.07.2020 року

Не погодившись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не вказано, які саме ризики стали підставою для застосування запобіжного заходу, на підставі яких доказів суд встановив їх наявність. ОСОБА_8 та його захисник вказували, що після звільнення з-під варти 08.03.2020 року обвинувачений поїхав до брата у м. Суми, але після введення на території України карантину та припинення перевезення пасажирів автомобільним транспортом він не зміг повернутися до м. Ромни, коли повернувся, то був затриманий 16.05.2020 року. 18.05.2020 року він був звільнений та наступного дня самостійно з`явився до суду для участі в розгляді клопотання. У працівників поліції є номер телефону ОСОБА_8 , але жодного разу йому ніхто не дзвонив. Відомості про вплив на свідка, потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення відсутні. Суд не спростував жодного доводу сторони захисту, не зрозуміло чи встановив суд наявність обгрунтованої підозри, не з`ясував чи можливо застосувати більш м`який запобіжний захід. Суд не вказав, якими обставинами він керувався не визначаючи розмір застави. Обвинуваченим через канцелярію Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» були подані доповнення до апеляційної скарги, в яких ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2020 року, та звільнити його з-під варти.

Вислухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції щодо необхідності обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підстав для його скасування не вбачається.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обгрунтованість підозри неодноразово була перевірена під час обрання та продовження стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу, апеляційні доводи не спростовують його причетності до вчинених кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з доводами клопотання прокурора щодо наявності ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нових корисливих злочинів в період непогашеної та не знятої в установленому порядку судимості, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та на даний час обвинувачується у вчиненні 5 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вказане свідчить про наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень. У кримінальному провадженні наявна велика кількість потерпілих, кілька епізодів злочинної діяльності були вчинені за місцем їх роботи, а саме на території Роменського центрального ринку, в будівлі «Торговий дім», у зв`язку із чим не виключена можливість здійснення на них впливу. Як вбачається зі змісту клопотання ОСОБА_8 був 08.03.2020 року звільнений з-під варти, на виклики у судове засідання на 12.03.2020 не з`явився, 13.03.2020 року привід стосовно ОСОБА_8 не був виконаний, так як обвинувачений відсутній за місцем проживання, у зв`язку із чим обвинувачений був оголошений у розшук.

Зазначені обставини не виключають можливості настання ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на дані про особу обвинуваченого. Колегії суддів не надано доказів наявності у обвинуваченого законних джерел заробітку, міцних соціальних зв`язків у місці проживання, осіб на утриманні. Слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів зважає на наявність обгрунтованої підозри, яка не спростована, те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України існують, на дані про особу обвинуваченого, що в сукупності свідчить про неможливість обрання до обвинуваченого на даний час більш м`якого запобіжного заходу. Апеляційні доводи захисника з приводу того, що після 08.03.2020 року ОСОБА_8 перебував у брата в м. Суми, не спростовують наявності встановлених ризиків, оскільки відповідно до вимог ч. 7 ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, в разі неможливості прибути за викликом - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Твердження щодо недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про не визначення розміру застави, судом першої інстанції враховано причини перебування обвинуваченого в розшуку після закінчення дії попередніх ухвал про продовження тримання під вартою. До того ж, за правилами ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Колегією суддів будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, підстави для застосування тримання під вартою наявні, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2020 року.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2020 року про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді