Справа № 308/2913/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
представника власника майна - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіля марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2020 року за № 0000128,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіля марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2020 року за № 0000128.
У клопотанні зазначено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2020 року накладено арешт на майно, вилучене 19.03.2020 року під час проведення огляду автомобіля марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , та у ході обшуку громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки Samsung сірого кольору; пошкоджений мобільний телефон марки Iphone-6; одну купюру номіналом 1000 гривень; 29 купюр номіналом по 500 гривень кожна; мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки Samsung; автомобіль марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 . Серед вилучених предметів знаходився належний ОСОБА_5 автомобіль марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Вказаний автомобіль після проведення огляду було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик тримання транспортних засобів Ужгородського ВПГУНП в Закарпатській області.
ОСОБА_5 у клопотанні вказує, що з належного йому автомобіля необхідно зняти арешт, а автомобіль повернути власнику на відповідальне зберігання виходячи з того, що він не є учасником кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2020 року за № 0000128, а вилучений доказ, а саме: автомобіль марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , немає ніякого практичного значення для розгляду кримінального провадження. Крім того, автомобіль зберігається на штраф-майданчику Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна 10 А на відкритому просторі, через що на даний автомобіль впливають різні природні явища, які спричиняють пошкодження у вигляді корозійного стану, що завдає збитків власнику автомобіля.
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_5 просить слідчого суддю скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2020 року, на автомобіль марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , а у разі обґрунтування слідчим статусу згаданого автомобіля як речового доказу, передати його власнику на відповідальне зберігання.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Слідчий у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання з ти підстав, що хоч ОСОБА_5 і не є стороною кримінального провадження, однак ОСОБА_9 , який користується автомобілем за довіреністю, є підозрюваним у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2020 року за № 0000128, а автомобіль марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши представника власника майната слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У відповідності до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як встановлено у ході розгляду клопотання, слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2019 року за № 0000128.
У рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2020 року накладено арешт на майно, вилучене 19.03.2020 року під час проведення огляду автомобіля марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , та у ході обшуку громадян ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки Samsung сірого кольору; пошкоджений мобільний телефон марки Iphone-6; одну купюру номіналом 1000 гривень; 29 купюр номіналом по 500 гривень кожна; мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки Samsung; автомобіль марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 .
Крім того, постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_10 від 20.03.2020 року вказані грошові кошти, мобільні телефони та транспортний засіб визнані речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000128, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2020 року.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2020 року, арешт на автомобіль марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , було накладено з метою забезпечення збереження речового доказу та можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні.
Беручи до уваги викладене, а також враховуючи, що на даний час досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню не завершено і згаданий транспортний засіб, будучи речовим доказом, має суттєве значення по справі, слідчий суддя прийшов до висновку, що арешт автомобіля марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 ,в частині заборони розпорядження, тобто заборони на його відчуження, скасуванню не підлягає.

Разом з тим, за приписами ст.ст. 7, 16 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності, а позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Як вбачається з матеріалів справи, вищезгаданий автомобіль не є знаряддям злочину в даному кримінальному провадженні, згідно санкції ч. 2 статті 189 КК України, за якою оголошено про підозру, не підлягає спеціальній конфіскації та конфіскації як виду покарання, а особа, якій належить автомобіль, не є підозрюваною, а відтак до неї не може бути подано позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), відомостей щодо необхідності проведення додаткових слідчих дій із вказаним автомобілем у даному кримінальному провадженні слідчим не надано.

За таких обставин, враховуючипринцип змагальності сторін, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою забезпечення дотримання конституційних прав заявника, а саме справедливого балансу між інтересами суспільства та приватної особи - власника майна, слідчий суддя прийшов до переконання, що на даний час потреба у подальшому застосуванні повного обмеження права власності на майно відпала, і застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна в частині заборони відчуження арештованого майна, буде достатньою мірою для досягнення мети і завдань даного кримінального провадження.

З огляду на наведене, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, арешт в частині заборони володіння та користування арештованим майном підлягає скасуванню з передачею арештованого автомобіля його законному власнику на відповідальне зберігання з попередженням про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.
Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2020 року, арешт на майно, а саме: автомобіль марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_5 , в частині заборони використання транспортного засобу, передавши транспортний засіб на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .
Залишити у дії заборону розпоряджатися автомобілем марки Audi, модель Q7, д.н.з. НОМЕР_1 (здійснювати відчуження даного майна) до прийняття остаточного рішення у справі.
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України у разі здійснення незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Дата та час оголошення повного тексту ухвали 12 червня 2020 року 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1