Справа № № 585/929/20
Номер провадження 1-в/585/108/20
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
02 червня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни клопотання засудженого ОСОБА_4 в порядку ст.ст.537-539 КПК України про визнання призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що не відповідає ст.28 Конституції України та порушує ст.3 Європейської Конвенцій з прав людини,-

В С Т А Н О В И В:
14 квітня 2020 року з вищевказаним клопотанням звернувся ОСОБА_4 . Своє клопотання мотивував тим, що він є засудженим вироком Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 року за ч.2 ст.115, ч.ч.3,4 ст.187, ч.ч.1,2 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357 КК України до довічного позбавлення волі. Існуючий в Україні режим для довічно ув`язнених не відповідає меті їх реабілітації, засуджені до довічного позбавлення волі можуть розраховувати на звільнення тільки в двох випадках: якщо вони страждають на важку хворобу та у разі помилування Президента. Зважаючи на вищевикладене Європейський Суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Петухов проти України» в якому зазначив, що мало місце порушення ст.3 Конвенції у зв`язку з фактично нескороченим довічним ув`язненням заявника. Крім того враховуючи положення статті 3 Європейської Конвенції, статті 28 Конституції України, він просить винести відповідну ухвалу, якою визнати з урахуванням ст.7, ч.ч.1,4,5,6 ст.9, ст..10, ст.11, ст.21 КПК України та призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що не відповідає ст.28 Конституції України та порушує ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки на сьогоднішній день, він знаходиться у тих самих умовах, що й знаходився п.Петухов, в момент подання заяви до Європейського Суду, адже до нього застосовано покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому допущено порушення ст.3 Конвенції. Застосування до нього покарання у виді довічного позбавлення волі суперечить нормам Конституції України, зокрема ст.28, та ст.3 Конвенції. А відповідно до ст.27 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів, норми міжнародного права мають вищу юридичну силу ніж національне законодавство. Крім того Загальна декларація прав людини у ст.8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами у разі порушення її основних прав наданих їй Конституцією або Законом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити. Додав, що ним подано клопотання в порядку п.4 ч.1 ст. 537 КПК України, в звязку з чим просив її задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 клопотання засудженого ОСОБА_4 підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання засудженого, оскільки останнє не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Суд вислухавши пояснення засудженого, його адвоката та прокурора ознайомившись з матеріалами справи та матеріалами особової справи засудженого прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 14 червня 2007 року вироком Апеляційного суду Сумської області за п.п. 6,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ч. 2 ст. 71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 залишено утримання під вартою, відраховуючи із 11 липня 2006 р. (а.ос.с.12-14)

Ухвалою Верховного Суду України від 16 жовтня 2007 року даний вирок залишений без змін. (а.ос.с.32-37).

Згідно розпорядження Апеляційного суду Сумської області про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Апеляційного суду Сумської області набрав законної сили 16.10.2007 року. ( а.с.3).

Статтею ст. 64 ч. 1 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (КПК України). Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання. Таким чином, суд має вирішувати питання, які віднесені до його повноважень процесуальним законом і саме в спосіб, передбачений процесуальними нормами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 533 Кримінального процесуального кодексу від 13.04.2012 (КПК) вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України. За правилами ч. 1 ст. 535 КПК судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено нормами КПК, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного Суду України.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено нормами КПК.

Відповідно до ст. 537 КПК під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до ч. 5 ст. 53, ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 Кримінального кодексу України (КК); 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2, 3 ст. 74 КК; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з вимогами ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 24, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) ч. 1 ст. 537 КПК;

2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК), 11, 13 ч. 1 ст. 537 КПК;

3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 ч. 1 ст. 537 КПК;

4) до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до ч. 5 ст. 53 КК), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 ч. 1 ст. 537, ст. 538 КПК.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначив, що ним подано клопотання в порядку п.14 ч.1ст.537 КПК України, і просив визнати постановлений щодо нього вирок, таким, що не відповідає ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) та ст.28 Конституції України, з огляду на те, що призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі не має альтернативи перегляду і рішенням ЄС у справі «Петухов проти України», визнано таким, що порушує ст.3 Конвенції.

Системний аналіз наведеного законодавства, дає суду підстави зробити висновок, що чинним КПК не передбачено розгляд загальними місцевими судами питань, які полягають в перевірці вироків, які набрали законної сили, в частині призначеного покарання на їх відповідність Конституції та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) та прийняття за результатом перевірки відповідних рішень.

Крім того, вирішення питань зазначених в п.14 ч.1ст.537 КПК, віднесено до підсудності суду, який ухвалив вирок, яким Роменський міськрайонний суд не являється.

З огляду на те, що суд не має законодавчого права вирішувати питання про відповідність чи не відповідність призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі ст.28 Конституції України та ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод оскільки це питання не належить до питань про всякого роду сумнівів і протиріч, які вирішуються судом під час виконання вироків, та не передбачено ст. 537 КПК, та розгляд клопотання ОСОБА_4 , поданого в порядку п.14ч.1ст.537 КПК України, в цьому конкретному випадку не відноситься до підсудності Роменського міськрайонного суду Сумської області, оскільки відповідно до зазначених вище положень статей 537, 539 КПК, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироків, вирішується судом, який постановив вирок, то в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 7,9, 376, 537, 539КПК України, Суд,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 в порядку ст..ст.537-539 КПК України про визнання призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що не відповідає ст..28 Конституції України та порушує ст.3 Європейської Конвенцій з прав людини відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду, засудженим - з дня отримання повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили в день розгляду справи апеляційним судом, якщо таку не було скасовано.

Повний текст ухвали оголошено 05 червня 2020 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО
МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1