ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/197/20 Справа № 202/503/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової падати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2020 року, якою клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000080 від 23.01.2020 року задоволено, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2020 року клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000080 від 23.01.2020 року задоволено.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя вважає, що зазначене у клопотанні слідчого майно відповідає критеріям речового доказу у даному кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України, зокрема, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково, накласти арешт на майно та передати його на відповідальне зберігання ПП «Зігфрід-М» на майданчику з навісами за адресою: м. Дніпро, вул. Ударників, 27 із покладенням обов`язку щодо зберігання автомобіля у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Вимоги апеляційної скарги, обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є не в повній мірі законною та обґрунтованою, власник майна ПП «Зігфрід-М» не заперечує проти застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на це майно із застосуванням відповідних заборон щодо користування, відчуження та розпорядження, однак не погоджується з тим, що вказаний транспортний засіб було залишено на зберіганні саме на спеціальному майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки в умовах відкритого на місцевості спеціального майданчика, автомобіль як речовий доказ піддаватиметься дії зовнішніх чинників, зокрема таких як дощ, сніг, град, що призведе до його псування, оскільки внаслідок ДТП порушено цілісність кузова автомобіля, а також може призвести до можливого спотворення і псування слідової інформації, яка збереглася на автомобілі. При цьому, підприємство має власну земельну ділянку, майданчики, спеціальні бокси, навіси, а також орендовані на автостоянках, де належним чином можна зберігати вказаний транспортний засіб як речовий доказ, забезпечивши безперешкодний доступ до автомобіля як слідчого, прокурора, експертів, суду та інших уповноважених осіб. Крім того, зберігання на спеціальному майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Дніпропетровській області є оплатним, призведе до зайвих витрат.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважали безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що ухвала слідчого судді є не в повній мірі законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.
Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000080 від 23.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що 23.01.2020 року, приблизно о 17:30 год., водій ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (драгер 1.91‰), рухався на автобусі «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Академіка Белелюбського в м. Дніпрі з боку просп. Свободи в напрямку вул. Павлова, де в районі буд. №72-А на заокругленні проїзної частини вліво не впорався з керуванням транспортного засобу, під час чого виїхав за межі проїзної частини праворуч на трамвайні колії зустрічного напрямку руху, де в цей час на зупинці громадського транспорту зупинився трамвай 19-го міського маршруту. Водій ОСОБА_9 , щоб запобігти зіткненню із трамваєм, зманеврував ліворуч та допустив наїзд на пішоходів, що в цей час знаходилися біля дверей трамваю. Внаслідок ДТП пішоходи ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодження, із якими їх госпіталізовано до медичних закладів м. Дніпра.
Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 від 24.01.2020 року вилучений 23.01.2020 року в ході проведення огляду місця ДТП автобус «MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ПП «ЗІГФРІД-М», було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що вилучене майно має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ухвали слідчого судді арешт на зазначене в ухвалі майно накладений на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, встановлені під час досудового розслідування обставини свідчать, про необхідність накладення арешту на зазначене в ухвалі майно, оскільки це майно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 щодо передання майна на відповідальне зберігання його власнику, тобто ПП «Зігфрід-М», із покладенням обов`язку щодо зберігання автомобіля у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що, враховуючи ті обставини, що під час керування саме цим автомобілем було скоєно ДТП, такі дії вказують на ризик можливої втрати слідів злочину, а також містить відомості, які будуть використані, як доказ факту чи обставин, під час розслідування кримінального провадження, а також існує ризик, що при повернені речового доказу власнику, є можливість його перетворення, псування, чи знищення, оскільки володілець або особи, у власності яких він буде перебувати, можуть провести його ремонтування, що знищить сліди, які мають істотне значення для встановлення істини у справі, що, в свою чергу, не відповідатиме меті накладення арешту та суперечитиме положенням ч. 11 ст. 170 КПК України.
Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні прокурора, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо того, що ухвала слідчого судді є не в повній мірі обґрунтована, слід визнати непереконливими.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному злочину, апеляційний суд доходить висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим і відсутні підстави для його скасування, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді, у зв`язку з чим не можуть бути задоволені.
Будь-яких порушень судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону, апеляційним судом в ході апеляційного перегляду справи не встановлено, а доказів протилежного апелянтом не надано.
Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу або події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, в значенні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2020 року, якою клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000080 від 23.01.2020 року задоволено залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4