ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2020 року

м. Київ
справа № 202/4449/18
провадження № 51-4141км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20 грудня 2018 року та вирок Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2019 року та касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2019 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпра, жителя того АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20 грудня 2018 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Згідно з вироком ОСОБА_8 01 травня 2018 року о 12 год, за попередньою змовою з невстановленими особами № 1 та 2, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, які надавали вказівки щодо виконання злочину, використовуючи заздалегідь заготовлені нафтопродукти, прибув до будинку АДРЕСА_2 на автомобілі «Volkswagen Polo» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_9 , який про злочинні наміри вищезазначених осіб не був поінформований, та підпалив припаркований поруч із вищезгаданим будинком автомобіль марки «Infinity EX35» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), що належить ОСОБА_7 .

У результаті цих дій автомобіль, належний потерпілому ОСОБА_7 , повністю втратив свою економічну цінність і не може використовуватися за цільовим призначенням.
Дніпровський апеляційний суд вироком від 15 травня 2019 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасував та постановив новий, яким ОСОБА_8 призначено покарання за частиною 2 статті 194 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В решті вирок суду залишено без змін.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовими рішеннями, просить їх змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що місцевий суд помилково врахував як кваліфікуючу ознаку вчинення ОСОБА_8 злочину «за попередньою змовою групою осіб», оскільки диспозиція частини 2 статті 194 КК такої ознаки не містить. Апеляційний суд на зазначені порушення уваги не звернув та їх не усунув.
Потерпілий ОСОБА_7 у поданій ним скарзі не погоджується з вироком апеляційного суду, просить скасувати його з підстав невідповідності призначеного засудженому покарання тяжкості злочину та його особі внаслідок м`якості та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Стверджує, що апеляційний суд належним чином не розглянув доводів його апеляційної скарги щодо необхідності призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років та не врахував, що засуджений вчинив злочин за попередньою змовою групою осіб, що є обтяжуючою обставиною відповідно до статті 67 КК. Не зважив апеляційний суд також і на те, що засуджений спричиненої злочином шкоди не відшкодував, натомість чинить опір у розслідуванні злочину стосовно осіб, у змові з якими його вчинив, а тому твердження суду про те, що ОСОБА_8 зізнався у скоєному злочині та розкаюється є необґрунтованими.
Крім того, потерпілий стверджує, що апеляційний суд безпідставно зазначив у вироку щодо непоінформованості ОСОБА_9 про злочинні наміри інших осіб, оскільки це питання в судовому засіданні не було досліджено, а з протоколу допиту цієї особи як свідка вбачається, що саме він залучив засудженого до вчинення злочину.
Заперечень на касаційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_7 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор просила касаційну скаргу прокурора задовольнити, а також підтримала касаційну скаргу потерпілого за доводами, викладеними у ній.
Представник потерпілого ОСОБА_6 наполягала на задоволенні касаційної скарги потерпілого ОСОБА_7 .
Інших учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до статті 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій за частиною 2 статті 194 КК у касаційних скаргах прокурора і потерпілого не оспорюються.
Згідно з частиною 2 статті 420 КПК вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
Однак апеляційний суд вищевикладених вимог не дотримався та не перевірив всіх доводів, викладених у апеляційних скаргах прокурора та потерпілого ОСОБА_7 , що є порушенням вимог КПК, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Диспозиція частини 2 статті 194 КК передбачає кримінальну відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, за наявності однієї із таких кваліфікуючих ознак: 1) вчинення його шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом; 2) заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах; 3) спричинення загибелі людей чи інших тяжких наслідків. При цьому «вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою» не передбачено як кваліфікуючу ознаку вищезазначеного складу злочину.
Однак місцевий суд цього не врахував та визнав доведеним вину ОСОБА_8 у вчиненні умисного знищення чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.
Апеляційний суд, переглядаючи судове рішення в порядку апеляційної процедури за скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, не дивлячись на його твердження про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, вищевикладеного порушення не усунув. Натомість суд, не змінюючи юридичного формулювання обвинувачення, викладеного місцевим судом, вважаючи його обґрунтованим, врахував «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб» також і обтяжуючою покарання обставиною, пославшись на положення статті 67 КК, що є неприпустимим.
Відповідно до вимог статті 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно з довідкою Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області (аркуші справи 71, 72, том 1) ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, останній раз за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 листопада 2013 року за частиною 2 статті 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений на підставі статті 75 цього Кодексу від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Однак, незважаючи на посилання потерпілого в апеляційній скарзі на неправильне встановлення місцевим судом даних про особу засудженого, таких тверджень апеляційний суд взагалі не розглянув.
Крім того, з`явлення із зізнанням особисте, добровільне повідомлення уповноваженого державного органу (службової особи) про підготовлюваний, вчинюваний або вчинений злочин. При цьому, вирішуючи питання щодо добровільності вищезазначених дій, суд має перевірити, чи не пов`язані вони із затриманням особи за підозрою у вчиненні злочину, оскільки причиною підтвердження нею своєї причетності до вчиненого злочину в такому випадку слугує не бажання понести відповідальність за скоєне, а лише усвідомлення того, що її дії були викриті, що нівелює саму суть обставини, яка пом`якшує призначене покарання, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 66 КК.
Відомості про кримінальне правопорушення за фактом підпалу транспортного засобу було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000671 від 01 травня 2018 року на підставі заяви потерпілого ОСОБА_7 про вчинення злочину.
07 травня 2018 року ОСОБА_8 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 194 КК, що свідчить про відсутність добровільного зізнання особи у вчиненні кримінального правопорушення, а тому суди дійшли помилкового висновку щодо врахування цієї обставини пом`якшуючою під час призначення покарання.
Зважаючи на вищевикладене, дані про особу засудженого ОСОБА_8 , обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, призначене апеляційним судом покарання є несправедливим внаслідок м`якості.
Залишилися без розгляду апеляційним судом і посилання ОСОБА_7 на суперечності вироку місцевого суду в частині показань засудженого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні стверджував, що саме ОСОБА_9 і був однією із тих осіб, від яких він отримував вказівки щодо виконання злочину.
Таким чином вирок апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного засудженому покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, під час якого необхідно врахувати наведене, ретельно дослідити доводи, викладені в апеляційних скаргах прокурора та потерпілого, зазначити мотиви, і дати висновкам суду першої інстанції належну оцінку, з огляду на всі обставини кримінального провадження. Якщо за наслідками нового апеляційного розгляду суд не встановить інших обставин, які можуть вплинути на питання призначення покарання, то покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки за своїм розміром слід вважати несправедливим внаслідок м`якості.
Касаційний розгляд здійснюється згідно з правилами розгляду в суді апеляційної інстанції з урахуванням певних особливостей (стаття 434 КПК). У свою чергу, стаття 418 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції ухвалює рішення у порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу, який зобов`язує суд, серед іншого, визначити питання про запобіжний захід.
З метою забезпечення апеляційного перегляду справи, як складової кримінального провадження, з урахуванням ризику переховування від суду, під тиском тягаря можливого відбування покарання, призначеного за скоєння злочину, ОСОБА_8 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.
Вирок Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2019 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обвинуваченому ОСОБА_8 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 25 квітня 2020 року включно.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3