Єдиний унікальний номер 243/5655/16-к
Провадження номер 1-в/243/340/2019
У Х В А Л А
Іменем України

«28» грудня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Слов`янська подання заступника начальника Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Міністерства юстиції про звільнення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 10 жовтня 2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України від покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, -

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся заступник начальника Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Міністерства юстиції з поданням про звільнення від покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_4 , зазначивши, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2016 року ОСОБА_4 був засуджений до покарання у виді штрафу. Вирок набрав законної сили 10 листопада 2016 року. 14 березня 2017 року вирок надійшов до уповноваженого органу з питань пробації на виконання. Частину зазначеного штрафу засудженим було сплачено у сумі 4 000 гривень. Проте, залишок штрафу, що становить 5 996 гривень станом на 12 вересня 2019 року ОСОБА_4 не сплачений.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив подання задовольнити у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Представник Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області належним чином був повідомлений про час та дату судового розгляду, однак в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань не надав.
Засуджений ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений судом про розгляд справи.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши всі обставини справи, приходить до обґрунтованого переконання, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 9 996 гривень. Вирок набрав законної сили 10 листопада 2016 року.

Із змісту подання вбачається, що згідно квитанції «ПриватБанк» № 0.0.630669750.1 від 10.10.2016 року ОСОБА_4 було сплачено частину штрафу у сумі 4 000 гривень та залишок несплаченого штрафу складає 5 996 гривень.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано зокрема в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:

- закінчення зазначених у ст. 80 КК України строків;

- неухилення засудженого від відбування покарання;

- невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст. 80 КК України строків нового середньої тяжкості, тяжкого, або особливо тяжкого злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Як достовірно встановлено у судовому засіданні, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 9 996 гривень. Вирок набрав законної сили 10 листопада 2016 року.

За період часу з 10 листопада 2016 року по 10 листопада 2018 року засуджений ОСОБА_4 нового злочину не вчинив.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Главою 5 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу. Статтею 26 КВК України передбачається порядок заміни штрафу у разі його несплати.

Стаття 27 КВК України регламентує, що у разі якщо засуджений ухиляється від сплати штрафу, як основного покарання, він притягується до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.

Наведеним нормам КВК відповідають норми КК України, де статтею 53 КК України передбачається поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, а статтею 389 КК України передбачаються наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф з певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання. Ухилення від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Суду не надано доказів того, що компетентними органами по виконанню покарання у виді штрафу вживалися заходи щодо з`ясування підстав з яких засуджений не сплачував штраф (чи не міг засуджений сплатити штраф з об`єктивних причин, чи в його діях був прямий умисел на несплату штрафу). З огляду на викладене, з врахуванням того, що сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, суду не надано достовірних доказів того, що обвинувачений ухилявся від сплати штрафу, отже висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що засуджений за період з 10 листопада 2016 року по 10 листопада 2018 року жодного злочину не вчинив, факт ухилення від виконання вироку у суді не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст. 80 КК України, закінчилися.

Існування в Кримінальному кодексі України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

З врахуванням викладеного, на думку суду є всі законні підстави для задоволення подання та звільнення ОСОБА_4 від покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись 53, п. 1 ч. 1 ст. 80 Кримінального кодексу України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст.26,27 КВК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Подання заступника начальника Дніпровського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Міністерства юстиції про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2016 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1