Провадження № 1-кс/947/841/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000038 від 13.03.2019 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, ромки по національності, громадянки України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в ході досудового розслідування встановлено, що члени організованої групи під керівництвом ОСОБА_5 , використовуючи службове становище та діючи в порушення вимог Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 № 1768-III, Постанови КМУ від 24.02.2003 № 250 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» та Постанови КМУ від 27.12.2001 № 1751 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми», у період з початку 2016 року по кінець 2018 року, заволоділи бюджетними коштами державної соціальної допомоги, які передбачені для отримання пільговими категоріями громадян у сумі 7 299 832,40 гривень за обставинами, як вони викладені у поданому клопотанні.

Згідно клопотання, ОСОБА_5 24.01.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах, вчинене організованою групою.

З огляду на викладене, враховуючи наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання, зазначивши, що стороною обвинувачення жодним чином не було доведено наявності обґрунтованості підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до клопотання не долучено. Просив врахувати, що ОСОБА_5 має онкологічне захворювання, на утриманні у останньої перебуває чотирнадцять дітей, що в повній мірі підтверджується наявними в матеріалах клопотання документами. З огляду на викладене, просив в задоволенні поданого стороною обвинувачення клопотання відмовити.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 24.01.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах, вчинене організованою групою.

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України до клопотання стороною обвинувачення долучаються протоколи обшуку від 10.10.2018 року, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.07.2019 року з відповідним описом, протокол обшуку від 20.09.2019 року з відповідним описом, висновок експерта №46 Е від 26.12.2019 року з додатками, протокол обшуку від 09.10.2019 року з відповідним описом, посвідчення НОМЕР_1 , та інші матеріали клопотання в сукупності.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні такого кримінального правопорушення, а також ймовірний розмір шкоди, який був завданий в результаті можливого вчинення інкримінованих підозрюваній дій, слідчий суддя приходить до обґрунтованого переконання, що усвідомлюючи ймовірні негативні наслідки у вигляді покарання у випадку подальшого доведення вини підозрюваної в передбаченому законом порядку, остання, будучи особою, яка не має офіційного місця роботи та яка є неодруженою, може вжити заходів спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, з огляду на кількість інкримінованих підозрюваній епізодів ймовірних кримінально-протиправних дій, які носять умисний, корисливий характер, а також враховуючи, що підозрювана особа знову ж таки не має постійного джерела доходу, оскільки така особа не працевлаштована, слідчий суддя приходить до переконання про наявність також ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, довівши перед слідчим суддею наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, між тим, у своєму клопотанні не обґрунтувала, чому завдання, яке ставиться в зв`язку з необхідністю застосування відносно підозрюваної міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не можливо досягти шляхом застосування відносно підозрюваної альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу, зокрема запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Так, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що шляхом застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останню обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема у вигляді носіння електронного засобу контролю, запобігти настанню ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України буде в повній мірі можливим.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Враховуючи викладене, з огляду на наявність у підозрюваної ОСОБА_5 постійного місця проживання на території Одеської області, беручи до уваги, що остання має онкологічне захворювання, є неодруженою особою, при цьому на утриманні має чотирнадцять дітей, за якими потрібен догляд, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останню відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000038 від 13.03.2019 року відмовити.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, зобов`язавши її цілодобово, за винятком випадків отримання медичної допомоги особисто або забезпечення надання медичної допомоги своїм дітям, не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 24.03.2020 року, в межах строків досудового розслідування.
Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , строком до 24.03.2020 року, наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України;
- носити електронний засіб контролю.
Копію ухвали про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити для виконання до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1